98 
Rathke bearbeidede, og af den sidstnævnte udgivne fjerde Hefte*), 
og naar derfor Faber i sin Kritik afTeilmanns svage Arbeide fore¬ 
kaster denne, at Picus tridactylus slet ikke omtales af den ,,citerede 
Skribent O. F. Al li 11 e r”, da er denne Dadel ganske vist uberettiget, 
saasom Theilmann med sit Citat kun har villet henvise til Zoolo¬ 
gia Danica, men ikke særligt til dette Værks beromte Grund¬ 
lægger, og den kan vel kun være foranlediget derved, at Fa¬ 
ber ikke selv har vidst, at Fuglen var afbildet i det nysnævnte 
Værk, men troede, at Teilmann med sin just ikke tydelige Hen- 
viisning havde meent Mullers Proclromus Zoologiæ Danicae , i hvil¬ 
ken Fuglen unægtelig mangler.**) Derimod er den Tvivl, om 
Teilmanns Ret til at anfore Fuglen som dansk, der kjendelig 
gaaer igjennem Fabers lille critiske Bemærkning i og for sig 
fuldkommen berettiget, thi Picus tridactylus er udtrykkelig 
optaget i Zoologia Danica paa Vahls Autoritet, ikke som en 
dansk men som en norsk Fugl. Fra dette Værk kan der alt— 
saa aldeles ikke hentes noget Beviis for dens Forekomst her i 
Landet; Teilmann, som atter kun stdtter sig til dette, kan na¬ 
turligvis ligesaa lidt gjælde som Autoritet, og Fuglen maa udgaae 
af de danske Fugles Tal, hvis der ikke kan findes bedre Grunde 
til at beholde den. 
Efter Udgivelsen af Teilmanns Bog gik der lang Tid , inden 
Nogen atter sogte at hævde Picus tridactylus som dansk. I de 
spredte Optegnelser til den danske, slesvigske og holsteenske 
Ornithologie, som Forskjellige have meddeelt i flere periodiske 
Skrifter og navnlig i visse Aargange af Okens Isis, er der 
intet Exempel anfort paa, at noget Exemplar skulde være 
skudt eller seet her i Landet; ligesaa lidt er den optaget i den 
systematiske Navne - Fortegnelse paa de danske Fugle, som af- 
dode Kammerherre Paul s en meddeelte i det forste Hefte af den 
*) Zoologia Uanica, vol. IV. p. 1, tab. CXXI. 
**) At Faberslndvending taget efter Bogstaven er sand, forsaavidt det Jjerde 
Hefte af Zoologia Danica ikke er af.Muller, forandrer ikke Sagen; thi selv 
fraseet, at man er uberettiget til at lillroe Faber den Slags Ordkløverier, 
saa er det klart, at han ikke vilde undladt at bebreide Teilmann hans 
letsindige Benyttelse af den an får te Kilde, dersom han havde kjendt den 
rette Sammenhæng. 
o 
