109 
Lucernaria octoradiata. (Arten netop grundet paa Rallikes 
og Mon ta gu s ovenfor citerede Figurer). 
1847. Johnston. British Zoophytes. Vol I. fig. 57, pag. 252, 
under Navn af L. auricula. 
En kort og tyk Stilk, en stor og vidt udbredt, parasollig¬ 
nende Klokke, særdeles store og pungformede Randlegemer give 
denne Art et særdeles eiendommeligt Ydre. Den forekommer 
ikke alene ved det nordligste Norge, hvorfra den forst blev be- 
kjendl, men ogsaa ved den modsatte Side af Atlanterhavet, nem¬ 
lig langs med hele Syd - Grdnlands Kyst; den er kjendt fra de 
engelske Kyster, og jeg har paa Færoerne 1844 selv taget Exem- 
plarer af den. Den gaaer formodenlig ved vore Kyster ligesaa 
sydlig, som den forste Art* 
Til disse tre Arter mente jeg at kunne henfore alle de hid¬ 
til til Museerne sendte Lucernaria-Individer, og der forekom ingen 
som tydede hen paa den Lamourouxske L. campanulata , endnu 
mindre paa Sars’s saa eiendommelige Lucernaria cyathiformis , men 
denne, der vistnok naturligst danner en egen Slægt, kunde maa- 
skee ved sin Lidenhed hidtil have unddraget sig vore Indsam¬ 
leres Opmærksomhed. 
Med Hensyn til disse Dyrs Levemaade, da have vore talrige 
Exemplarer givet Anledning til at bekræfte, at Lucernaria quadri- 
cornis væsenligen lever af Smaasnegle, Lacuner, Littoriner, men 
især Margariter, medens Lucernaria auricula altid var fyldt med 
Krebsdyr (Amphipoder, navnlig Gammari og Anonyces). Af L. 
octoradiata havde jeg for faa til Raadighed, for at kunne offre 
flere paa en Undersogelse af Foden. 
Til Slutning maa jeg endnu historisk oplyse, at den gaade- 
fuld t Lucernaria phrygia fra Gronland, beskreven af O. Fa b rici u s 
i fn. groenlandica p. 343 og udforligere i det ovennævnte Manu- 
script B. III. S. 68-70, er kun een eneste Gang bleven nedsendt fra 
Gronland, siddende hæftet ved en Slags Byssustraade til Bladfladen 
af en Laminaria. Det er en Kolonie af Acalepher, en af Hy- 
droidernes talrige Former, staaende nærmest ved Stimpsons 
Slægt Acaulis fra Manan. Den vil komme til at bære Navnet 
Candelabrum Bl a in vil le, da Forfatteren af Manuel d’aclino- 
logie allerede 1835 foreslog dette Navn for denne ham iovrigt 
ubekjendte og gaadefulde Form. 
