113 
ynæcophorus hæmalobius (Bilh.) fra Menneskets Venesystem 
(Ægypten). 
Distomum filicolle (Rud.) fra Gjællehulen af Fisken Brama Raji. 
Monostomum bipartilum Wedl fra Thunfiskens Gjæller. 
Monostomum faba Brems, under Huden af mange Spurvefugle. 
Monostomum (?) gemellumS tp. fra Bigjællerneaf SphyrænaBaracuda. 
I Kysterne til de to sidstnævnte Arter ere de indesluttede to 
Individer altid af samme Storrelse, 'og deres Kjonsforhold er ikke 
fuldstændig bekjendt; den forste Arts Kyster indeholde stedse to 
Individer af meget ulige Storrelse, af hvilke det mindre, Hun¬ 
nen, bæres af et stfirre, hvis Krop danner en Kanal eller en Skede 
for det; hos de to derpaa folgende, der ligne hinanden altfor paa¬ 
faldende, til at de med Sandsynlighed skulde tilhore to forskjel- 
lige Slægter, ere Individerne ogsaa uligestore og særkjonnede, 
men her er det Hannen, som optages i og omsluttes af Hunnen. 
Idet Prof. Sip. endnu til Slutning tilfoiede, at muligen Van Bcne- 
dewsNematobotrium filarinum viste et lignende Forhold, gjorde han 
opmærksom paa Forskjelfcn imellem de her nævnte Forhold og 
det hos Diplozoon paradoxum, selv om den af Siebolcl antydede 
Sammenvoxning finder Sted. 
d. 25de Marts sluttede Professor Reinhardt sit Foredrag om de nordiske Ret- 
hvalers Udbredning og sogte navnlig at vise: 1) at en grundig 
Undersogelse af Beretningerne om Gronlandshvalens Forekomst i 
Havet mellem Gronland og Spitzbergen forer til lignende Resulta¬ 
ter som de, Studiet af Hvalens Optræden langs Vestkysten af 
Gronland havde ydet, og at denneHval aldrig har været jaget eller 
regelmæssigt har viist sig paa andre Bredder end de, hvor den ogsaa 
nu forekommer, skjondt sine Steder i yderst ringe Mængde. 2) At 
Scoresby altsaa havde havt fuldkommen Ret, da han i Tillid til sin 
noie Kundskab til denne Hvals Natur benægtede, at den nogensinde 
kunde have indfundet sig regelmæssig i den Biskayiske Havbugt, 
men at han derimod havde feilet ved at antage de Hvaler, som i 
Middelalderen fangedes der, for Finhvaler. 3) At den Hval, som 
der havde været Gjenstand for Jagt var en virkelig Rethval, men 
en fra Gronlandshvalen aldeles forskjellig, med Cirripeder (Coronula) 
besat Hval, som iovrigt allerede bestemt sondredes fra hiin ikke 
blot i Kongsspeilet, men ogsaa af de gamle Hvalfangere. 4) At 
det imidlertid var en Feiltagelse, naar man troede, at det var den 
forholdsviis ikke meget betydelige Fangst i selve Biscayabugten, 
der havde udryddet den; at den længe efter Middelalderen, endnu 
i Slutningen af forrige Aarhundrede havde været Gjenstand for en 
ivrig Jagt langs Ostkysten af Nordamerika og tildeels ogsaa i Ha¬ 
vet om Island, samt at den end ikke nu var ganske uddod, men at 
en Hun med sin Unge endnu i 1854 d. 17de Jan. havde viist sig i 
den Biscayiske Bugt udenfor den lille Bye S. Sebastian. 5) At 
Ungen var bleven fanget, og at en Undersogelse af dens Skelet, 
som Etatsraad Eschrieht havde foretaget paa en i dette Oiemed 
foretagen Reise til Spanien, havde fuldstændigt godtgjort, hvad man 
hidtil kun med en vis Rimelighed havde formodet, at denne Hval 
