29 
(nye) Arler, der udmærke sig ved, at alle Tænderne i begge 
Kjæver ere Karletænder og fuldkommen ensartede (h omo don le), 
eller med andre Ord, derved at de mangle den ellers for Eche - 
weis-Slægten karakteristiske kamformige Række «af smaa og meget 
fine, i regelmæssige Rækker stillede Tænder, som C u vi er træf¬ 
fende sammenlignede med Haar», langs Overkjævens Rand 
(hetero don te Arter). I Rcrøora-Gruppen udskilles to Arter som 
uostéochiresn , fordi Brystfinnestraalerne have «en benet Bygning«, 
medens de hos de andre («malacochires ») (»forblive biode og led- 
dede». Man erfarer tillige, at disse to Arter ( E . osteochir Cuv. 
og E. chirosteon Dum.) besidde den Ejendommelighed, at Under- 
kjæven hos dem ikke rager frem foran Hovedets Forrand. Om 
de nye Arter erfarer man for ovrigt intet uden Navnene og An¬ 
tallet af Sugeskivens Pladepar; tre af dem — alle af Remora- 
Gruppen — ere senere bievne beskrevne af Guichenot* *). Er 
det nu end meget muligt, at en vis Brokdel af det store Antal 
nye Arter, som Duméril antydede i sin forelobige Meddelelse, 
virkelig er Arter, som ellers ikke kjendes, saa er det dog vist¬ 
nok usandsynligt, at de skulde være det alle eller blot for storste 
Delen — sandsynligere, at Duméril har overvurderet Betydningen 
af visse finere Forskjelligheder. Min Opfattelse af Artsbegrebet 
er indenfor denne Slægt ganske den samme som Gun thers, 
for saa vidt jeg kan domme derom, d. v. s. for saa vidt vi have 
havt de samme Arter for os. 
♦ 
Flige; Underkjæven mere eller mindre forlænget i en Spids. Skivens 
Pladepar 20—27, undtagelsesvis 10.» Remora : -Legemsformen mere 
kort og plump; Ryg- og Gatfinnen kortere, med 20—25 Straaler, naa 
temmelig tæt hen til Halefinnen, der er firkantet eller udskaaren; 
Underkjæven er afrundet. Skivens Pladepar 17—19, sjældnere 13—16.•> 
*) 1 L. Maillards: -Note sur l’ile de la Réunion (Bourbon)«. Jeg kan 
ikke af Beskrivelsen finde tilstrækkeligt Bevis for, at E. remeligo og 
borboniensis Guich. ere forskjellige fra E . remora ; derimod er E. lo- 
phioides G. vistnok en egen Art, udmærket ved et paafaldende ringe 
Antal Straaler i Ryg- og Gatfinnen. 
