31 
sig til forskjelligeArter af storreFiske». «De ikke alene 
fæste sig paa disse og rejse med dem,, men de hente ogsaa 
deres Fode hos dem; de have nemlig det Instinkt at fæste sig 
paa Gjællerne eller under Gjællelaaget, og man paastaar, at de 
tage deres Del af Byttet i det Ojeblik Fisken sluger det. Det 
synes, at enhver af disse Arter af Snyltegjæster vælger sin Amfi- 
tryon, thi Fiskerne adskille dem under Navnene «Pega de Tibu- 
rones» [ E. remora ?], «P. de agujas» [E. tetrapturorum Poey], 
«P. de las Picudas« [ E . sphyrænarum P. o: E. lineatus Menz.], 
«P. de Cubera», eftersom de fæste sig paa Hajerne, Sværdfiskene, 
Sphyræna picuda eller Mesoprion cynodon. E. guaican P. [o: E. 
naucrates L.] er for stor til at trænge ind i Gjællehulen hos 
nogen Fisk; den fæster sig derimod paa Flavskildpadderne, og 
det var den, som Indianerne benyttede til Skildpaddefangst. 
Det er aldeles vist, at E. tetrapturorum kun forekommer paa 
Tetrapturer [rundnæbede, lavfinnede Sværdfiske], næsten altid 
skjult under Gjællelaaget, og at Sphyræna'e ns Sugefisk heller 
ikke findes paa nogen anden Art.» 
Af de 113 Sugefiske, som jeg har kunnet undersoge her i 
Museet, tilhore 78 E. remora , 21 E. naucrates , 8 E. lineata , 2 
E. pallida ( brachyptera ) og 1 E. scutala. E. clypeata og E. al - 
bescens ere slet ikke komne mig fore, E. osteochir hverken Giin- 
ther eller mig. Erindrer man, al «British Museum« ligeledes 
besad talrige Exemplarer af E. remora og E. naucrates — flest 
af forst nævnte — men kun 3 af E. brachyptera , 2 af E. clypeata 
og scutata , 1 af E. albescens og slet ingen af E. lineata , faar 
man det samme Indtryk, at E. remora L. er den allerhyppigste 
Art, E. naucrates ogsaa meget hyppig, alle de andre derimod 
forholdsvis sjældne. Men det er et Sporgsmaal, om denne rela¬ 
tive Hyppighed eller Sjældenhed er absolut, eller om den til Dels 
kun er tilsyneladende? Det lod sig tænke, — det er jo i Virkelig¬ 
heden, efter hvadPoey har oplyst, saa godt som vist, — at de 
ingenlunde alle have den samme Levemaade eller Forekomst, og 
det er da ganske naturligt, at nogle af dem meget hyppigere 
