53 
Udviklingen af det mægtige Korklag; men saa meget er da sik¬ 
kert, at det dannes i basipetal Retning, noget vi hidtil ikke 
have truffet andet Steds; i den yderste Del af Tornen dannes 
Korken nemlig forst og skrider saa nedad, indtil den til Slut¬ 
ningen stoder sammen med Stængelens; den færdige Korks Celler 
ere sammentrykte, og Væggene i Folge heraf bugtede; desuden 
ere Cellerne opfyldte af Korkstof, noget jeg ikke har truffet saa 
hyppig her hos Bladkorken, som man ellers træffer det hos 
Stængelkorken. Medens den unge Torn er meget blod og bojelig, 
navnlig ved sin Basis, er den gamle som Folge af sin tykke 
Korkkappe meget stiv og stikkende. 
Æsculus Hippocastanum. 
(Fig. 8.) 
Fra Areschougs i Indledningen nævnte Afhandling om 
Knopskællenes Anatomi vide vi, at disse hos mange Træer ere 
forsynede med Kork. Saaledes skulle Ulmus montana , Corylus 
Avellana , Abies excelsa , Pinus uncinata , Populus alba og Carpinus 
Betulus være forsynede dermed ligesom ogsaa Æsculus Hippoca- 
stanum ; af alle disse Planter har jeg kun undersogt den sidst¬ 
nævnte og er kommet til et Resultat, som ikke stemmer overéns 
med Areschougs. Denne siger nemlig, at Korken paa Heste¬ 
kastaniens Knopskæl dannes af Epidermis, «enar inga spår til 
dessa celler stå at upptåcka» paa det fuldt udviklede Skæl. 
Gor man Tværsnit af et af de mellemste Knopskæl, hvor 
Korken har udviklet sig paa den overste, men derimod ikke paa 
den nederste Halvdél, vil man let kunne finde saadanne Snit, 
hvor Korkens forste Udvikling er tydelig; dens Dannelse ind¬ 
ledes ved tangential Deling af Cellerne i forste subepidermale 
Cellelag, hvorved den forste Væg halverer sin Modercelle; den 
anden Væg, der dannes i den indre Halvpart af sin iforvejen 
betydelig strakte Modercelle, opstaar centrifugalt, den tredje 
ligesaa, og muligvis udvikles hele Korklaget centrifugalt; det kan 
opnaa en ikke ringe Storrelse, og Cellerne sammenpresses hurtig, 
