hvilket ogsaa gælder om Epidermiscellerne, der til sidst blive 
næsten ukendelige. Ordenen, i hvilken Væggene forkorke, har 
jeg ikke kunnet afgore, da Udviklingen paa alle de af mig under¬ 
søgte Skæl var stanset, og alle Væggene fdlgelig forkorkede. 
Af ovenstaaende Udviklingshistorie, stottet paa Præparater, 
der alle befinde sig i min Samling, maa det være klart, at 
Korken (i al Fald paa de indre Knopskæl) dannes indenfor 
og ikke i Epidermis. 
Af Monokotyledoner kan jeg kun nævne enkelte Aroideer 
som frembringende Bladkork. Det er bekendt, at mange Anthu - 
rium -Arter (f. Eks. A. Ol[ersianum ) mexicanum) ere forsynede med 
et ejendommeligt opsvulmet, undertiden noget knæbojet Led paa 
Bladstilken; ligesom det kun (eller i hvert Fald fortrinsvis) er i 
dette Parti af Stilken, at man kan finde de bekendte Rosanoffske 
Krystalgrupper, saaledes er det ogsaa kun her (dog undertiden 
tillige ved Basis), at Korkbeklædningen befinder sig. Have vi 
end i det foregaaende truffet flere Eksempler paa Uregelmæssig¬ 
heder i Udviklingen af delte Væv, giver Anthurium dog intet efter 
i denne Retning (Fig. 9); Korken kan dannes i Epidermis, men 
ogsaa i Cellerne derunder, og jeg tror, det er umuligt at angive 
nogen Regel for Cellefolgen, saa uordenlig gaar det til; Væggene 
staa endog undertiden ganske skævt, og det er næsten blot i 
deres optiske Forhold og kemiske Reaktioner, at de ligne al 
anden Kork. Da de krystalforende Celler hyppig ligge lige under 
Overhuden, deltage de ofte i Korkdannelsen, nemlig for saa vidt 
som Cellulosestrængene i deres Indre tillade dem det; i saa. 
Fald afskæres den krystalholdige Ende ved en Væg fra den ov- 
rige Del af Cellen, men gaa Slrængene fra den ene Ende til 
den anden, optræde slige Delinger ikke. Naar derpaa Forkork- 
ningen indtræder, forkorke C e 11 u 1 o s e s træ n g e n e ogsaa. 
Monstera deliciosa (Vhilodendron pertusum) danner Kork paa 
lignende Maade som forrige. 
