168 
Smaaplader, af hvilke dette forunderlige Dyrs Pandser bestaar*), 
som af et Brudstykke af dette*). 
Samtidig med at Lund opstillede Slægten Hoplophorus , an¬ 
tydede han tillige i storste Korthed et andet ligeledes med Bælte¬ 
dyrene beslægtet Dyr, som han kaldte Pachytherium. Slægten 
grundedes paa nogle faa til Dels mindre vel bevarede Fodknogler, 
som vare fundne i en og samme Hule, Lapa de Soares. 
Knoglerne tydede paa Fodforhold som hos Bæltedyrene; men 
der fandtes i Hulen ikke nogen Levning af noget Pandser. Det 
maalte altsaa indtil videre staa som tvivlsomt, hvorvidt Dyret 
havde baaret et saadant, og denne Omstændighed har rimeligvis 
ikke lidt paavirket Lunds Dom om disse Levninger. De fol— 
gende Afhandlinger bragte ingen yderligere Oplysninger om denne 
Slægt, men den vedblev at beholde sin Plads i alle de senere 
Fortegnelser over de uddode Dyr fra Hio das Ve 1 has’Floddal, 
som ledsage Dr. Lunds Afhandlinger. Der kan imidlertid nu, 
da Glyplodonternes Fodbygning er saa vel kjendt, ikke være nogen 
Tvivl om, at de Knogler, som ligge til Grund for Pachytheriet, 
i Virkeligheden tilhore en Glyptodont, og i den af Lund selv 
forfattede Katalog over den af ham til hans Fædreland skjænkede 
Samling af brasilianske Huleknogler har han ogsaa i en Note 
taget Slægten Pachytherium tilbage og bemærket: at «Dyret, hvor- 
paa den er grundet, gaaer ind som Art i Slægten Hoplophorus <>. 
Til hvilken af de andre Glyptodont-Arter, som Dr. Lund har 
opdaget, disse Knogler snarest skulde henfores eller om de 
overhovedet kunde henfores til nogen af dem, vil blive omtalt i 
det Folgende: paa dette Sted skal jeg kun bemærke, at Lund 
selv synes at have næret nogen Tvivl i den Henseende, og at 
x ) Blik paa Brasiliens Dyreverden for sidste Jordomvæltning, 2den Af¬ 
handling, Kbhvn. 1839, Tab 1, Fig. 10 (ikke Fig. 11 , som det urigtigt 
hedder i Tavleforklaringen), fremdeles: 
Det Kgl. D. Vidensk. Selsk. naturv. og mathem. Afh., 8de Deel, 
Kbhvn. 1841, S. GI, Tab. 1, Fig. 10. 
M 1. c. Tab. XI. 
