194 
at naar Knoglen holdes i den Stilling, i hvilken den her er 
tegnet, eller med andre Ord saaledes, at dens Længdeakse staar 
lodret, saa kommer den distale Ledrulles Tværakse derved i en 
meget skraa Stilling. Derimod viser Burmeisters Afbildning, 
at de to Akser skjære hinanden under en ret Vinkel hos Schi- 
stopleurum lævc , og at altsaa Ledrullen indtager en vandret Stil¬ 
ling, naar Knogiens Diaphyse holdes lodret. Paa denne samme 
Tavle i «Anales»>, paa hvilken Overarmsbenet af Schistopleururn 
læve er afbildet, findes der fremdeles ogsaa Figurer af Overarms¬ 
benene af de lo andre Schistopleururn- Arter, typus og elongatum , 
og mærkværdigt nok! skjondt de i andre Henseender ikke ere 
saa ganske lidt forskjellige fra hins Overarmsben, afvige de dog 
paa selv samme Maade som dette fra Overarmsbenet af den 
Lundske Art; denne Forskjel kan saaledes fdjes til dem, som 
allerede ere fremhævede i det Foregaaende, og da der jo vist 
ikke kan være Tvivl om, at Burmeisters Figurer ere nojagtige, 
staar Schistopleururn euphractum altsaa ganske isoleret hvad Over¬ 
armsbenets Form angaar. 
Blandt de Rester, som bleve udgravede i Escrivania- 
Hulen af det der fundne unge Individ, ere ogsaa Laarbenene; 
men paa det for Resten vel bevarede venstre Laarben mangle 
desværre begge Epiphyserne, som ved Dyrets Dod endnu ikke 
havde været voksede fuldstændigt fast til Diaphysen, og af det 
hojre Laarben lykkedes det kun at finde et Stykke af Knoglens 
distale Ende med Ledfladen for Underlaarets Knogler. Det er let 
at se, at disse Brudstykker besidde de Særkjender, ved hvilke 
Laarknoglerne ogsaa hos de andre Schistopleurer og hos Glypto- 
donterne adskille sig fra de samme Knogler hos Panochthus og 
Hoplophorus , at altsaa Laarbenet af Schistopleururn euphractum 
er forholdsvis kortere og plumpere end hos disse sidstnævnte 
Slægter, saa at Knoglens storste Brede oventil over den store Tro- 
chanter udgjor mere end Halvdelen af dens Længde, at den er 
betydeligt bredere paa det smalleste Sted lige ovenfor Udspringet 
af den tredje Trochanter, og endelig at Ledfladen for Knæskallen 
