218 
væksts Kod, medens Forkanten at Tandhulen ikke naar helt 
hen i Linie med Forkanten af Kindbueudvæksten. Hos Schisto¬ 
pleurum euphractum derimod ligger Forkanten af den tredje Tand 
snarere foran end i Linie med Udvækstens Forkant, og Tan¬ 
dens bageste Rand naar ikke nær hen i Linie med dennes 
Bagkant. Til denne Forskjel i Tandens Plads kommer fremdeles 
en Forskjel i dens Størrelse, idet Tandhulen tydeligt viser, al 
den maa have været ikke lidet storre end den tilsvarende hos 
Schistopleurum euphractum ; selv hvad dens Omrids angaar synes 
der, efter Tandhulen at domme, at have været en, om end ikke 
stor Forskjel; thi dens forreste Afsnit har været forholdsvis storre 
end hos hin anden Glyptodont og navnlig ligesaa stort som det 
midterste, hvad det hos denne ikke er. Endelig kunde endnu 
anfores, at Overkjæbebenets Kindbueudvækst ved sit Udspring er 
tyndere (smallere) forfra bagtil og ligesom mere skarpt afgrændset 
fra Benets Sideflade end Tilfældet er hos Schistopleurum euphrac - 
fwm; men Forskjellen er ikke betydelig, og saalænge der kun 
foreligger Levninger af et eneste Individ af hver af disse Former 
vilde det vel neppe være raadeligt at lægge videre Vægt paa den. 
Saavidt de Beskadigelser, som Fragmenterne have lidt, tillade 
at skjonne den oprindelige Form af den nedstigende Kindbue- 
gren, synes den anden i Lapa de Bahu fundne Glyptodont at 
stemme meget overens med Schistopleurum typus hvad Kindbuen 
angaar, men den afviger paa samme Maade fra den som fra S. 
euphractum med Hensyn til den tredje Tands Plads. 
Medens det saaledes uden storre Vanskelighed lader sig 
godtgjore, at de foreliggende to Fragmenter antyde en tredje bra¬ 
siliansk Glyptodont, forskjellig ikke blot fra Hoplophorus meyeri , 
men ogsaa fra Schistopleurum euphractum , tror jeg derimod ikke, 
at man af dem med Sikkerhed kan udlede, om denne tredje Art 
har hort til Slægten Schistopleurum eller været en ægte Glyptodon; 
thi Overensstemmelsen i Benbygningen mellem disse to Siægter 
er saa stor, at der neppe vil kunne udpeges Slægtsmærker i de 
to foreliggende, mindre betydelige Brudstykker. Men ad en 
