223 
en sjælden Gang 9 mindre Krandsfelter omkring et storre Midt' 
felt; Overfladen er ru, dog ikke i den Grad som hos Schisto- 
pleurum euphractum , og Smaapladerne er betydeligt mindre og 
tyndere end hos denne Glyptodont, nemlig kun omtrent tre 
Centimetre i Tværmaal og tolv Millimetre tykke. Originalen til 
Lunds i alle Henseender fortræffelige Afbildning findes i hans 
Samling, men det er ikke angivet, fra hvilken Hule den hidrorer; 
den stemmer imidlertid baade i Farve og Beskaffenhed saa noje 
med lignende Pandser-Fragmenter fra Lapa de Bahu, at man 
vistnok trostig tor stole paa, at ogsaa den er udgravet i denne 
Hule. 
Talrigere end de ovenfor beskrevne Smaaplader er en anden 
Slags, som ere lidt storre og tykkere end hine, og paa hvilke 
Furerne mellem Rosetternes forskjellige Felter ere dybere og 
skarpere begrændsede, skjondt Skulpturen for Resten er fladere 
og glallere, og paa hvilke det flade, næsten svagt udhulede 
Midtfelt omgives af 9 til 12 Krandsfelter. Det er til det af den 
Art Smaaplader sammensatte Pandser, at jeg tror, at Levningerne 
af Halehylsteret have hort. 
Endelig foreligger der et 22 Centim. langt og 14 Centim. 
bredt Pandser-Stykke (Nr. 1819 i Lunds Katalog), i hvilket 
Sommene mellem de enkelte Smaaplader ere saa godt som ganske 
forsvundne (og som altsaa maa hidrore fra et gammelt Dyr), men 
hvis Skulptur viser, at disse Plader have været lidt storre, 
nemlig omtrent 35 Millimetre i Gjennemsnit, medens Tykkelsen 
neppe har naaet 12 Millimetre. Ogsaa paa dette Stykke tælle 
Rosetterne mange (ti) Krandsfelter omkring det næsten dobbelt 
saa store Midtfelt; men Overfladen er endnu mere glat og plan 
end paa de sidst omtalte Smaaplader, hvad der navnlig har sin 
Grund i, at Furerne mellem Rosettens Felter ere meget mindre 
dybe. Dette Fragment har ganske vist et fra de forrige temmelig 
forskjelligt Udseende, og kan let vække den Formodning, at det 
kunde være en Levning af et tredje Slags Pandser, altsaa et 
Bevis paa, at der i Lapa de Bahu ligger eller har ligget Rester 
