241 
Underafdelinger Praticola og Sylvicola , der kun ere byggede paa 
Forskellighederne i Formen af denne Tand. Ligeledes maa 
Blasius’s 1 2 ) Afdeling Agricola , hvortil alene A. agrestis horer, 
gaa ind under Afdelingen Arvicola , idet heller ikke det andet 
Skjelnemærke mellem disse to Grupper, Formen af Tnterparietal- 
benet, er constant. Der findes Exemplarer af A. agrestis , hvis 
Interparietalben paa Siderne have de bagud rettede Spidser, og 
omvendt Exemplarer af A. arvalis uden disse. 
En Forandring af en væsenligere Art bliver det, at et af de 
i 
bedste Skjelnemærker mellem A. agrestis og A. arvalis maa svinde 
som inconstant. Et andet Skjelnemærke, der stærkt fremhæves 
af Blasius, den Haarstribe, der findes i Oret hos A. agrestis , 
ikke hos A. arvalis , omtales slet ikke af Fatio i hans «Faune 
des Vertébrés de la Suisse«. Flos de faa Exemplarer, jeg har 
undersogt, har denne Charakter været tydelig udviklet. Der kan 
i det hele taget næppe være Grund til al tvivle om disse to 
Arters Selvstændighed; hvad der ogsaa taler stærkt herfor er, at 
der ved Skanderborg, hvor begge Arter findes ved Siden af hin¬ 
anden, kun forekommer yderst faa, hvis Tænder kunne henregnes 
til Overgangsformerne. 
Med det samme skal jeg gjore opmærksom paa et Par 
Unojagtigheder hos Blasius angaaende danske • Forhold. Det 
er Melchior (1834) 3 ), ikke Selvs Longchamps (1841), der 
forst har draget A. agrestis frem igjen fra Forglemmelsen, hvad 
ogsaa Lilljeborg n ) bemærker. Blasius’s Fortælling om, at 
Melchior i Afstand har set en Odder og for den foreslaaet 
Navnet Lutra nudip es , maa bero paa en fuldstændig Misforstaaelse 
af den danske Text. 
*) Blasius: Naturgeschichte der Saugethiere Deutschlands, Braun- 
schweig 1857. 
2 ) Melchior: Den danske Stats og Norges Pattedyr, Kjobenhavn 1834. 
(Udgivet 3 Aar efter Forfatterens Død). 
3 ) Lilljeborg: Sveriges och Norges Byggradsdjur, 1ste Bind 1874. 
16 
