249 
de hojeste, hvorved en lille Vorte hæver sig frem over Over¬ 
hudens Niveau. Under stadig vedvarende Vækst deles disse 
Celler nu i Almindelighed saaledes, at der forst optræder en 
Tangentialvæg i hver af dem, hvorpaa den yderste Dotrecelle 
radialdeles (Tab. V, Fig. 2). Senere komme endnu nogle enkelte 
Tangentialvægge til saavel udenfor som indenfor den forsté, men 
* 
nogen bestemt Orden heri kan jeg ikke Finde. Hele Organet 
tiltager i Volumen déls derved, at de dannede Celler udvides i 
alle Retninger i temmelig betydelig Grad, déls derved, at flere 
af de basale Overhudsceller tages med i Arbejde. Forst i en 
meget sén Periode kan der indtræde enkelte Tangentialdelinger 
i det subepidermale Væv, men disse bidrage neppe til at lade 
Organet træde mere frem. end det allerede gor. Det maa saa- 
ledes betragtes som en rén Epidermisdannelse, et ægte Haar*, 
dets Funktion er mig ubekendt. — Andre Nigellci-Arler have glat 
Frugtknude, f. Eks. JSigella damascena o. a. 
En med Nigella nær beslægtet Plante er Garidella. Frugt¬ 
knuden af G. Nigellastrum , den Art, jeg har undersogt, er besat 
med smaa, uregelmæssige Vorter 1 ); et Snit gennem en saadan 
Forhbjning viser os, at Epidermis gaar uforandret hen derover, 
kun ere Cellerne mere radialstrakte end ellers. De yderste sub¬ 
epidermale Lag have et stærkt lysbrydende, i store, olieagtige 
Draaber aflejret Stof i deres Celler, hvilket i meget hoj Grad 
besværliggør Undersøgelsen, især da end ikke stærk Alkohol for- 
maar at fjerne det. Et Fint, vellykket Snit gennem unge Vorter 
viser os imidlertid, at der optræder Tangentialvægge i det første 
subepidermale Lag, og de ydre Dotreceller radialdeles i Almin¬ 
delighed. Ret mange Delinger finde imidlertid ikke Sted, hvor¬ 
for Vorterne, der altsaa ere Emergenser, heller ikke hæve sig 
meget over Epidermis. Medens Overhuden, navnlig udadtil, er 
meget lykvægget, er det karakteristisk, at Væggene i forste og 
andet Lag derunder ere ganske overordenlig fine og klare. 
*) Sé Maout & Decaisne, 1. c. S. 395. 
