254 
mehr oder weniger grosse Kopfchen von einem sehr kleinma- 
schigen, festen Zellengewebe» ; deres Udvikling har jeg ikke 
kunnet finde angivet nogetsteds, hvorfor her skal meddeles fol— 
gende efter mine egne Undersøgelser. 
Hele Vorten tager sin Oprindelse fra é n E p i d e r m i s c e 11 e ; 
senere gribe dog ogsaa de Celler, der ere den forstes umiddel¬ 
bare Naboer, med ind i Opbygningen af Vorten. Det forste 
Anlæg skér derved, at vedkommende Overhudscelle udvider sig 
noget i radial og tangential Retning og halveres ved en radial 
Væg. Hver af de to Dotreceller halveres atter ved en tangential 
Væg (Tab. VI, Fig. 3), og nu fblge radiale og tangentiale Vægge 
efter hinanden; de tilstødende Epidermisceller deltage ogsaa i 
Arbejdet, idet de deles ved tangentiale Vægge. Saaledes vokser 
der efterhaanden en halvkugleformet Vorte frem (Tab. VI, Fig. 4), 
som paa et senere Stadium begynder al secernere; Sekretets 
Oprindelse har jeg ikke undersogt. — Disse Vorter ere altsaa 
i Udvikling omtrent lig med Tornene hos Rubus 1 ) eller Kirtel - 
haarene hos Æsculus Hippocastanum 2 * ). 
10. lMumbago capensis. 
Som bekendt er det gamofylle Bæger hos Plumbago capensis 
og andre Ar»er besat med lange, secernerende Kirtelhaar; de 
staa i Almindelighed i to Rækker ned ad hvert Bægerblad og 
vedblive at secernere efter Befrugtningen, da nemlig Bægeret 
selv er vedblivende og omslutter Frugten, som falder af ind¬ 
hyllet i Bægeret; H i 1 d e b ra n d t 8 ) betragter derfor de secer¬ 
nerende Haar som Faslhæftningsmiddel for Frugten analoge med 
Glochiderne hos Asperi fo liaceerne og Krogborsterne hos 
Galium Aparine og Circæa lutetiana. Saavidt mig bekendt, er 
Udviklingshistorien af disse Organer endnu ikke undersogt, om 
M Uhlvorm: »Dot. Zeitg.» 1873, S. 758. 
2 ) Sé Delbrouck: Pflanzenstacheln, S. 65. 
3| H ildebrandt: Verbreitungsmittel der Pflanzen, S. 89. 
