285 
tion, der med udmærket Energi og Dygtighed lededes af Sveriges 
nuværende Marineminister, Friherre F. W. v. Otter, lykkedes 
ogsaa fuldkomment. 
I sin «Redogorelse for en expedition till Gronland år 
1870« 4 ) bekjendtgjorde Professor Nordenskiold dette mærke¬ 
lige Fund, og, stoltende sig til disse Jærnmassers kemiske Sam¬ 
mensætning, Form og Udseende, erklærede han dem i Lighed 
med, hvad der siden Chladnis Tydning af det Pallasske Jærn 
er bleven almindeligt, for Meteoriter; ja endog for miocæne 
Meleoriter. Han fandt nemlig * 2 ): <«de 1 s att lins- eller skifformiga 
partier af gediget jern på samma stalle fdrekomma i den under- 
liggande basalten, dels att belydliga basaltslycken flåcktals bilda 
ett verkligt skal på de storre meteoritstyckena och åfven någon 
gang fdrekomma insprångda på styckenas yta bland jernet», og 
sluttede deraf: «att hela meteorjernfallet egt rum under den tid s— 
period, då dessa gronlåndska basaltmassor hopade sig, d. v. s. 
under den senare delen af krit- eller borjan af det tertiæra tid— 
skiftet«. Paa et andetsted 3 4 ) siger han det samme endnu tyde¬ 
ligere: oThe meteorits .... seem to have formed ihe principal 
masses of an enormous meteoric fali, which took place during the 
Miocene period, extending over an immense area (some 200 English 
miles) not only of the region occupied by the Greenland basalt, 
but also where the country is composed of granite-gneiss.« Paa 
begge disse Steder, ligesom paa et tredie 4 ), gaar han ud fra, 
at der om de Idse Jærnmassers Oprindelse ikke kan være nogen 
Tvivl, og at Vanskeligheden kun ligger i at forklare, hvorledes 
det Jærn, der findes i Basalten, er kommet der; at det horer 
sammen med de lose Masser, betvivler han ikke, og han anser 
*) Ofversigt af K. Sv. Vetensk. Akadem. Forh. 1870, S. 973. 
2 ) 1. c. S. 1067. 
3 ) The Quarterly journal of the geolog, society of London, Vol. 28, S. 44. 
4 ) Foredrag på Kgl. Vetensk. Akad. hogtidsdag d. 5 April 1872, refereret 
i flere svenske Blade, deriblandt i Post- och Inrikes Tidningar, Nr. 110 
og 111 for 1872. 
