299 
forekommer mig ikke berettiget, da de Stoffer, der karakterisere 
Meteorjærnet, findes i en Mængde forskjellige Procentforhold; 
saaledes kan jo Nikkelmængen, der er den vigtigste, variere fra 
henimod 20 pCt. og til 0. 
De Grunde, der næst efter den kemiske Sammensætning 
anfores til Stotte for disse Jærnmassers meteoriske Oprindelse, 
kunne passende deles i to Klasser, dem Professor Norden- 
skiold har fremsat efter sine egne Undersogelser, og dem han 
har afledet af Dr. Nauckhoffs Undersogelser og Analyser. 
Disse Grunde ere: 1ste, de Widmannståltenske Figurer; 2den, 
den «fu 111 utpraglade meteoritform»; 3die , de negative Beviser, 
som han afleder af, at han ikke kan tænke sig, hvorledes de 
skulde være dannede ad tellurisk Vei; af Dr. Nauckhoffs Un¬ 
dersogelser: 4de, de i Basalten fundne Mineralier: «Troilit»•, «et 
hisingeritlignende Mineral» og «Spinel»; og 5te, at der ved 
Jærnet i Basalten skal, som en Breccie eller et Conglomerat, 
forekomme Stykker af en eukritagtig, kulstofholdig Bjergart, der 
ved en rustagtig Skorpe («a meteoric crust«) ere adskilte fra 
Basalten. 
Hvad for det forste de Widmannstattenske Figurer angaar, 
da hidrore disse jo uden Tvivl fra et Krystallisationsforhold, 
hvorfor det ogsaa er at vente, at naar det lykkes at finde storre 
Partier af gedigent terrestrisk Jærn, de da ville findes deri; og 
jeg vover at tilfoie, Beviset herfor foreligger allerede i det Nor- 
denskioldske Jærn. 
Hvad dernæst den udprægede Meteoritform angaar, da har 
jeg ved Sammenligning af de mange lose Jærnblokke 23 ) paa 
Stranden ved Blaafjeld ikke i dem kunnet se andet end mere 
eller mindre afrundede Jærnklumper, der ikke i Formen havde 
2a ) Angaaende Afbildninger af disse skal jeg henvise til Geolog. Mag. 
New Ser. Dec. 2, Vol. 2, PI. 4, hvor den storste findes afbildet, til 
Tab. XII, Fig. 5, her i Bogen, hvor den næststørste er gjengivet efter 
et Fotografi, og til Professor Nordenskiolds «Redogorelse», hvor 
en Del af de mindre ere afbildede paa Tab. 19 og 20. 
