303 
skal fuldstændig kunne dekomponeres af Saltsyre; men det bliver 
den heromhandlede Feldspath neppe. For at prove dette For¬ 
hold, har jeg, ikke alene som Z irkel anvendt Pulver, men 
ogsaa hele Præparater, «Diinnschliffe», som jeg delte i to Dele, 
hvoraf den ene Del blev lagt i Canadabalsam og den anden 
i concentreret Saltsyre, hvori denne sidste under daglige Opkog 
henstod en halv Snes Dage. Under denne Behandling skiltes 
den i Reglen ad i mindre Stykker, hvilke da ligeledes bleve 
lagte i Canadabalsam til Sammenligning med den anden Halvdel. 
Det viste sig da, at Syren havde oplost «Basis» og Magnet- 
jærnstenen, medens Augiten og Feldspathen under Polarisa¬ 
tionsmikroskopet straalede med næsten lige saa stærke Farver 
som i den upaavirkede Halvdel; i al Fald var Feldspathen ikke 
mere angreben end Augiten. Kan denne Feldspath saa være 
Anorthit? 
Hvad nu endelig de negative Beviser angaa, det vil sige de 
Beviser, som Professor Nordenskiold fandt talte saa stærkt 
mod Jærnets telluriske Oprindelse, at de ligesom understøt¬ 
tede de Grunde, der direkte talte for den meteoriske Oprin¬ 
delse, da paapegede han for det forste, at den Mængde kul- 
brinteholdig Luft, som Jærnet ved svag Ophedning udvikler, og 
den Maade, hvorpaa Svovljærn i smaa Partier forekommer sam¬ 
men med det ellers næsten svovlfrie Jærn, taler mod, at Jærnet 
skulde være eruptivt, det vil sige i smæltet Form være trængt 
frem fra Jordens Indre; en Opfattelse, som allerede Jærnets 
Tungsmæltelighed absolut maa afvise. At det dernæst som faste 
Masser skulde være bragt op med Basalten, finder han, paa 
Grund af Forskjellen mellem Basaltens og Jærnets Vægtfylde, 
ligesaa urimeligt, som at almindelige Rullesten skulle kunne flyde 
fra Havets Bund op til Overfladen; og at det endelig skulde 
Viv.re opstaaet ved en eller anden Jærnforbindelses Reduktion ved 
Luftarter, der udvikledes under Basalteruptionen, afviser han 
med, at «svafveljern kan på detta sått icke reduceras, och något 
