332 
relse. linder Axeomdrejning bevægede den sig langsomt fremad 
i rette eiler krummede Baner, idet Cilieenden var bagest. Jeg 
saa kun Cilievirkninger i den ene Ende. Til forelobig Betegnelse 
har jeg givet den ovenstaaende Navn; senere Undersøgelser ville 
forhaabenlig vise, om det skal være blivende. Fra Monaderne 
af Fmosa-Gruppen afviger den ved sin Farve og Maaden hvor- 
paa Enden er afrundet, fra de Okenske ved sine Størrelsesfor¬ 
hold; de sidste kommer den aabenbart nærmest. Jeg har kaldt den 
Monas , skjont dette Navn neppe kan vedblive at bruges for disse 
rode Bakterier, som her omtales; men jeg vilde dermed betegne, 
at den slutter sig nær til Monas Okenii , Ophidomonas osv. Rig¬ 
tigst vil det være at forene de rode Monader med de alminde¬ 
lige Bakterier, og denne Art vilde da blive en Bacillus. 
6. Monas vinosa Ehrenb.; Monas erubescens Ehrb.; Monas 
Warmingii Cohn; Rhabdomonas rosea Cohn. Tav. VIII, Fig. 6. 
Hovedmassen af Bakterier i de rodfarvede forraadnende Dele 
ved vore Kyster dannes næsten overalt af de oven for anforte 
«Arter«; i alle Prover af rodt Mudder, som jeg har faaet fra Born¬ 
holm til Fano, har jeg næslen stedse fundet enten den ene eller 
anden af dem overvejende og de andre mere eller mindre talrigt 
indblandede, eller ogsaa var Selskabet ligelig blandet. Men disse 
Former trænge til en nærmere Omtale, fordi jeg her mere end 
paa andre Punkter fores til en Opposition mod Cohn s An¬ 
skuelser om Formens og Storreisens Betydning for Adskil¬ 
lelse af Arter i denne primitive Del af den organiske Natur, og 
fordi denne hele Gruppe rimeligvis vil faa stor Betydning for 
Studiet af Bakteriernes Formforhold overhovedet. 
Monas vinosa angives af Ehrenberg (IX, S. 11) at være oval, 
afrundet i begge Ender, Vsoo—V 250 Mm. (2—4 pi) lang, rodvins- 
farvet («lebhaft rothu) og at have en meget langsom Bevægelse. 
Morr e n (XI, S. 25) angiver Middelstørrelsen til V 400 Mm. = 2,5/u, 
men «der gives endnu mindre Exemplarer, end Ehrenberg har 
anfort». Til denne «Art» henforer Cohn nu ogsaa de meget 
smaa Monader, som »in unzåhligen Massen» sværmede omkring 
