355 
vævsagtige Masse. Denne dannes for en stor Del af Beggiatoaerne. 
Orsted omtaler dem (XVI, S. 44) under Navn af «Leucothrix 
Mucom , som <«in stagnis submarinis plantas filis suis radiantibus 
mucorum more obducit«. 
Jeg har iagttaget folgende 4 Former, hvoraf de to ere meget 
almindelige (nogle andre, som ere mig mindre vel kjendte, skal 
jeg ved en senere Lejlighed omtale). 
De tyndeste (Tab. X, Fig. 7) have Traade, som ere omtrent 
1—2,5 (jl tykke, og alt efter Tykkelsen ligge Kornene ordnede i 
1 Række eller mere uordentlig i mere end en. De kunne des¬ 
uden snart være færre og mere spredte, snart overmaade tæt 
samlede, saa at der næsten intet Andet er at se end Korn, og 
almindeligt ere de uens i Storrelse. Disse Korn ere de samme 
rod li ge, stærkt lysbrydende og med en meget mork Kontur om¬ 
skrevne «Svovlkorn» , som vi have gjort Bekjendtskab med ved 
alle de rodlige Bakterier. Plasmaet, hvori de ligge indlejrede, er 
farvelost. Der er ikke Spor af Tværvægge, men ved f. Ex. at 
lade Traadene ligge et Dogn i Alkohol blive Kornene oploste, 
og jeg har da med Bestemthed kunnet forvisse mig om, at 
der findes Skillevægge; hvert Led er omtrent 2,5—3,5 fi hojt. 
En Gang imellem har jeg fundet kornfrie Traade, og Plasmaet 
viste sig da farvelosl og fint grynet. Undertiden ses de bevæge 
sig uden Axeomdrejning (der paa Grund af Kornene er let 
at folge), kun langsomt glidende frem over Feltet, men hyppigst 
ledsages denne Fremadglideri af en Axeomdrejning, og hvis En¬ 
derne ere lidt krummede, fremkommer denne pendulagtige oscil¬ 
lerende Bevægelse, som er karakteristisk for Oscillatorierne. 
Sjeldnere ser man Exemplarer, der med en overordentlig lioj 
Grad af Flexibilitet bugte sig i krampagtige Slyngninger. De 
kunne ogsaa sno sig i Skruer om andre rette Legemer, saasom 
om hinanden eller om Oscillalorier. 
Fra disse tynde Traade formaar jeg ikke at adskille de i 
Fig. 6 afbildede tykkere, hos hvilke Kroppen er c. 2,5 —3,5 [i 
tyk; men for ovrigt er alt det dvrige ens, og da alle mulige 
23 * 
