6 
fænget en saadaii Larve (sandsynligvis af Echinaster sepositus) 
pelagisk. Det synes dog at være en LTndtagelse; Larven sugede 
sig strax fast paa Glasset. (De ormformede og rudimentære Ophiur- 
larver er pelagiske). 
I de Tilfælde, hvor man ved, til hvilken Art Larven hører, 
faar denne intet Artsnavn, men kaldes efter Moderdyret; Bipinnaria 
af Asterias rutens , Echinopluteus, af Spatangus purpureus o. s. v. 
Det bliver ganske vist lange Navne, men alle Misforstaaelser ude¬ 
lukkes derved. De Larver, hvis Herkomst endnu er ukendt, — 
desværre de fleste — maa have provisoriske Artsnavne. Jeg har 
undgaaet at benytte Navnene paa de Localiteter, hvor de er fundne, 
som Artsnavne. Der er jo f. Ex. ikke megen Mening i at kalde 
en Art ,^lielgolandicus^^ , der baade findes i Middelhavet og ved 
Helgoland. Derimod har jeg saa ofte som muligt benævnt Arterne 
efter Beskriveren. 
3. Benævnelse af Legemsdelene. 
En ejendommelig Vanskelighed frembyder Litteraturen over 
Echinodermlarverne derved, at der for det meste er vendt 
op og ned paa Larverne. Det gælder navnlig de to be¬ 
rømteste Arbejder; Joh. Miiller’s Afhandlinger og Agassiz’ 
„Embryology of the Starfish“ (1). Allerede Wyv. Thomson (126) 
klager over dette Forhold; men endnu i den seneste Tid bærer 
man sig saaledes ad. Saaledes har Fewkes (35) gjort ved Larven 
til OphiophoUs aculeata — hvad dog langt fra er saa slemt som 
hans Forvexling af Ventral- og Dorsalside hos Arhacia-L^wm (33) —, 
og den samme Fejl gør Bo ve ri (16) og S ee lig er (111). I sin 
sidste Afhandling (112) har Seeliger dog orienteret Larverne 
rigtig. 
Langt større Vanskeligheder frembyder dog No menel atur en. 
Benævnelsen af de enkelte Legemsdele. Næsten enhver Forfatter, 
der har skrevet om Echinodermlarver har sin egen Nomenclatur. 
Desværre er Joh. Mtiller’s Nomenclatur ubrugelig, hviler for en 
