64 
Forrand, saa Frontalfeltet er indskrænket til et lille trekantet 
Stykke i hvert Hjørne mellem forreste Tværsøm og forreste Lateral¬ 
proces. Analfeltet er desto større, indtager næsten hele Ventral- 
siden. Fimresnoren er i Reglen temmelig smal, særlig langs ud 
ad Processerne; hos én Art Ophiopluteus Henseniy danner den paa 
hver Side ved Grunden af bageste Lateralproces en lille Udbugt- 
ning, hvor den er særlig kraftig, saa den minder om Echinus- 
Larvernes „ EpauletterMaaske er det ogsaa et Homologen dertil. 
Hos en anden Art, O. coronatus , er der en lille ringformet Fimre- 
snor om Bagenden, uden Forbindelse med den egentlige Fimresnor. 
Hos O. af Ophioglypha alhida er Spidsen af Bagenden helt fimre- 
klædt. 
Foruden de Larver, der har den beskrevne typiske Form, 
kendes ogsaa saadanne, som staar mere eller mindre tilbage i Hen¬ 
seende til Skelettets og Processernes Uddannelse. Hos Ophiopluteus 
Metschnikofjii er de bageste Lateralprocesser endnu tydelige, men 
iøvrigt er ingen Processer udviklede; Skelettet (Fig. 9 a.) bestaar af 
bageste Lateralstav, Krop-, Tvær- og Endestav, samt af korte 
Postoral- og forreste Lateralstave, der omtrent staar vinkelret paa 
Hovedstaven. Hos O. Claparedei er der slet ingen Processer ud¬ 
viklede , og Skelettet er kun repræsenteret af en simpel Stav paa 
hver Side, der vel rettest opfattes som baade Endestav, Krop- og 
bageste Lateralstav. En Fimresnor findes, men den er rudimentær. 
Hisse to Larver maa utvivlsomt afledes af den typiske PhUeus-Form, 
det er reducerede Former. Hvorfor de er bievne rudimentære, 
vides ikke; de er pelagiske trods Fimresnorens ringe Udvikling. 
Dog ligger det nær at formode, at det er Larver, der er paa Veje 
til at opgive deres pelagiske Liv. 
Langt mere afvigende fra den typiske Pluteus-Yorm er følgende 
3 Larver: Ophiopluteus annulatus , Krohnii og oblongus. De er 
ganske ormformede, uden Fimresnor, den første (Mullers „wurm- 
formige Asterienlarve“) endog udvendig segmenteret. Skelettet re¬ 
præsenteres af en simpel, uparret Stav (ikke iagttagen hos O. 
annulatus) , synes altsaa ikke at kunne afledes fra det typiske 
X 
