71 
r 
forskellig fi’ca Miillers ,^Flutens paradoxus"''. „Ces larves ressem- 
bleiit beaucoup å celles, que M. I. Muller a désigiiées sous le uoiu 
de Flutens, en présentant toutefois des caractéres, qui nous font 
supposer, qu’elles n’appartiennent pas å une niéine espéce“ (p. 514). 
Disse Karakterer beskrives imidlertid ikke nærmere, og paa Figurerne 
er der ingen saadanne at opdage. At nogle af Stavene er længere 
end Processerne, hvilket v. Beneden fremhæver, er ikke normalt, 
men et pathologisk Forhold, som kan iagttages paa enhver Ophiur- 
og Echinidelarve, der er nær ved at dø. Muller mener ogsaa, 
at den er identisk med hans Flutens paradoxus. Den af Hensen 
(49) omtalte Ophiurlarve fra Østersøen er vel ogsaa O. alUda- 
Larven. 
Mærkelig er O. albidas og dens Larves Optræden i Lim¬ 
fjorden. I 1895 fandtes Larven temmelig hyppig i Nissum Bred¬ 
ning, Oddesund og Sallingsund i Juni—September; i 1896 saas 
den slet ikke. Det voxne Dyr var hidtil ikke fundet i Fjorden, 
først i 1896 fandtes det i Nissum Bredning, men ikke længere 
inde i Fjorden. Den kan næppe være overset der, da der blev 
fisket og skrabet meget i disse Farvande. Hvorfor den endnu 
ikke er kommen længere ind i Fjorden, er ret gaadefuldt. Der 
synes at være udmærkede Betingelser for den, og der kan næppe 
være Tvivl om, at der i Aarenes Løb er ført en Mængde Larver 
derind med Strømmen. 
Muller (90, p. 108) siger, at han har ikke saa sjælden 
fundet denne Larve „blandt smaa Alger og Polyper, der var af¬ 
løst fra Stene“. Det er sikkert noget tilfældigt; den er lige saa 
pelagisk som de andre Echinodermlarver. 
2. Ophiopluteus af Ophioglyplia textnrata Lam. Tav. II. Fig. 13—15. 
Flutens paradoxus. Var. Miiller. 
Joh. Muller (90). Taf. VI. Fig. 2. 
„ „ I. Abhandl. p. 4. 
„ „ VIL „ p. 31. 
Metschnikoff (80). Taf. XII. .B. Fig. 1—3. 
