128 
teriiim, hvorved man kan kende en Echinus- fra en Strongylocen- 
^rofw5-Larve.“ I Virkeligheden er de Larver, han af bilder, saa lig 
Strongylocentrotu^-h?iX\2Y ^ at man ikke kan vægre sig for den 
Tanke, at der muligvis paa en eller anden Maade er sket en For- 
vexling, saa det virkelig er Strongylocentrotus-hMXQw Seeliger 
(112), der har givet sig af med samme Spørgsmaal som Boveri, 
mener dog at kunme forklare det afvigende Udseende hos Bo ve ri’s 
Larver derved, at han ikke har kunnet faa dem til at udvikle sig 
vidt nok. 
8. Ecliinopluteus af Strongylocentrotus drohachiensis A. Agass. 
Tavle IV. Fig. 3—6, 16. 
Agassiz (2). Fig. 1—18. 
„ (3). p. 708 f. Fig. 19—53. 
„ Selections. PI. X. Fig. 1—35. 
Trods Agassiz’ Arbejder er denne Larve dog endnu kun 
ufuldstændig kendt, saa der ikke kan gives nogen indgaaende Be¬ 
skrivelse af den. Selv har jeg fundet den i Limfjorden, men kun 
de yngre Stadier. Den viser meget stor Overensstemmelse med 
den foregaaende, dog synes der her at være adskillende Karakterer 
at finde i Skelettet. De kølleformede Kropstave er kun forsynede 
med faa, smaa Torne, medens de hos Str. ZmfJifs-Larven er stærkt 
tornede — at dømme efter de fleste af de foreliggende Figurer. 
Dog er Figurerne i denne Henseende temmelig forskellige, og man 
kan ikke vide, om disse Forskelligheder hidrører fra Unøjagtighed 
i Tegningerne eller fra virkelige Forskelligheder hos Dyrene. (Ifald 
Boveri’s omtalte Figurer er af Str. lividus, synes der slet ikke 
at være nogen Forskel paa de to Larvers Skelet). Indtil videre 
kan der ikke angives sikre Skelnemærker mellem disse to Larver. 
De i Limfjorden fundne unge Larver var 0,4““; der var spredte 
rødbrune Pletter over hele Kroppen. 
En af Vanhoffen ved Grønland’(Karajak-Fjorden) funden 
Echinide-Larve (Tavle IV. Fig. 16) er formodentlig Larven til Str. 
drøhachiensis. Skelettet er opløst, men Formen stemmer ganske 
