319 
4. Cygnns mnsicus. 
^^Svanur. Sangsvanerne komme her forbi om Foraaret i Marts 
og April, almindeligvis i Flokke. I Keglen ses de .kun en kort Tid, 
kun enkelte Gange have de standset paa Nolsø. Jeg har skudt én 
sidst i Maj 1882 paa et Fjældvand. I 1893 bleve 5 trufne paa en 
Dam kort fra Bygden, og én blev skudt. Disse to ere de eneste, 
der, saa langt jeg mindes, ere skudte paa Nolsø. — Om Efteraaret 
trække de her forbi sydpaa. I 1894 opholdt 4 sig her omkring en 
længere Tid af Vinteren “. 
Efter en Tradition paa Færøerne skal Sangsvanen have yngl et 
i Oknadalur^) paa Vaagø. Hvornaar den ophørte at være Yngle¬ 
fugl, er ukendt; den norske Læge Henrik Høyer nævner den 
ikke i sit Brev af 1604 om færøske Fugle (i; C lusi i Exoticorum 
libri decern, 1605; Auctarium p. 367—368), og Debes skrev for 
225 Aar siden det samme, som gælder endnu den Dag i Dag: 
„Svane komme her ocsaa til Landet om Foraaret, men de alleniste 
hvile sig her, oc fare strax bort til andre Lande“. 
Cygnus minor, der skal vanæ en regelmæssig (?) For- og Efter- 
aarsgæst ved Shetland (Saxby), er endnu ukendt fra Færøerne. 
5. Fuligula marila. 
„Den ses undertiden ved Nolsø, dog sjelden; enkelte ere skudte 
her om Efteraaret 
6. Fuligula cristata. 
„Jeg har kun én Gang, i September 1894, set og skudt den 
paa et af Fjældvandene, Steinavatn“. 
I tidligere Skrifter om Færøernes Fugle nævnes den ikke, men 
skal i Følge en Meddelelse fra Muller til Reinhardt, (omtalt 
D Oknadalur er afledet af det forældede færøske Ord olen (maaske lig 
oldnordisk dipt), en Svane. (Det gamle Navn paa Svanen er bevaret 
i Kvædet om Geyti Aslaksson; Galte Islandsfarer varsler Harald Haarde- 
raades Død paa Englandsfærden; ^<Eg så fijugva oknir sjey, rann 
teim blod at veingi»; V. U. Hammershaimb, Færøske Kvæder, 
H, 2, Kbhvn. ISJS", p. 157. — En Variant af Kvædet har ålkur i 
Steden for oknir.) 
