320 
af J. Colliii i „Skandinaviens Fugle“, Kbhvn. 1875, p. 671) være 
funden ynglende i Juni 1872. 
7. Clangula glaucion. 
„Jeg har kun set den en enkelt Gang: i November 1896 Syd 
for Nolsøvig“. 
Graba har første Gang omtalt Hvinanden fra Færøerne (Leyna- 
vatn, Strømø, 1828). De fra senere Tid foreliggende Oplysninger 
ere indbyrdes modstridende: Holm „har set mange Exemplarer 
derfra“ og anser den for „meget hyppig i Flokke i Fjordene om 
For- og Efteraar“; Muller kalder den for „ikke sjelden“, men 
omtaler dog kun et enkelt Exemplar, medens Feilden derimod 
skriver: „This bird has been very seldom seen in the Færoe Is- 
lands“. Det sidste synes nærmest at stemme med Peter sen’s 
Erfaring (jvf. ogsaa H. Winge, Vidensk. Meddel. 1897, p. 309). 
8. Pagonessa glacialis. 
.^.^Ogvella (ogvedla). Den ses næsten daglig langs Østsiden af 
Nolsø fra August eller Midten af September til henimod April, da 
den som oftest forlader Øen; undtagelsesvis kan den træffes om 
Sommeren^. 
9. Oedemia nigra. 
„Sortanden er flere Gange set paa Nolsøvig baade For- og 
Efteraar“. 
9 jun. Nolsø. 19 Novbr. 1897. Vinge 216. Hale 79. Tars 42 Mm. 
10. Somateria mollissima. 
„Æda; <5: æduhlikur. Standfugl. Den yngler spredt over en 
stor Del af Nolsø; selv paa det højeste af Øen findes undertiden 
dens Rede. Efter Midten af Juni begynder den at lægge Æg, og 
Ungerne forlade Reden en til to Dage efter Udklækningen. Man 
har set Moderen styrte sig ned fra høje Klipper, efterfulgt af 
Ungerne, uden at disse have taget Skade ved at falde ned i Havet. 
Skønt den mest opholder sig ved Landet, ses den ofte ude paa 
Havet om Sommeren i store Flokke, helst i stille Vejr. Ederfuglen 
er fredet paa Færøerne; den almindelige Mening her paa Nolsø 
