327 
Line, saa langt ned, at han er lige nd for det Sted, hvor Ungen 
sidder; denne trykker sig, saa godt den kan, ind mod Klippen og 
fanges let med Hænderne; dens eneste Forsvar er den Tran, som 
den gennem Næhbet sprøjter paa sin Fjende, og den sigter saa 
godt, at Manden næsten ikke undgaar at blive overdænget. Er 
Klippen overludende, bruges en Stang med Krog i Spidsen til at 
hugge i Fuglen, naar Manden svinger sig ind mod Klippen. Man 
siger, at jo mere der bliver taget af Mallemukens Unger, des 
mere udbreder den sig. — De mørkere Mallemuker træffes kun 
tilfældigvis her, mest om Efteraaret og Vinteren ^)“. 
I 1828 (Graha) ynglede den ikke paa Færøerne. Omkring 
Aar 1889 fandt Fuglemændene for første Gang dens Rede ved 
Btmlbø, den næstnordligste Bj^gd paa Østsiden af Suderø (Wolley); 
i 1845 havde den udbredt sig mod Nord til Store Dimon (Holm; 
jvf. ogsaa H. IV i n g e, Vidensk. Meddel. 1897 p. 309) og omtrent 
samtidig fandtes Ynglekolonier paa Vestsiden af Skure (Wolley); 
lidt før 1860 var den naaet til Troldhoved ved Nordspidsen af 
Sandø og endvidere mod Vest til Myggenæsholm (Muller); i 1872 
til de nordligste Øer: Videre og Fugle (Feilden). Hertil maa 
altsaa nu føjes Nolse og sandsynligvis adskillige andre Øer, om 
hvis Ynglefugle der fremdeles savnes Oplysninger. 
Begge de tilsendte Fugle tilhøre den lyse Form. 
c?. Nolsø. Juli 1893. Vinge 308. Hale 121. Tars 49,5 Mm. 
9. Nolsø. 28 Septbr. 1897. — 316. — 127. — 50,5 Mm. 
27. Crex praten sis. 
^^Alcurskrift, akurskritt. Vagtelkongen er ikke ganske sjelden paa 
Nolsø; om Efteraaret høres undertiden den i Kornagrene om Aftenen. 
0 ‘Barringtoii, in 1892, questioned the inhabitants of Mygenaes, in 
Faroe, on the point (o: om de mørkere Mallemuker), and they de- 
clareJ that any marked difference in the piumage of the Fulmar 
was of the rarest occurrence there»; H a r v i e - B r o w n & B a r r i n g t o n, 
On the Ornithology of Rockall; Transact. Roy. Irish Academy, Vol. 
XXXI, P.III (1897h p.71. 
