349 
73. Falco peregrinus. 
„Vandrefalken er sjelden her paa Nolsø. Dog tror jeg én 
Gang at have set den skudt her.“ 
I 
Den skal kun være skudt faa Gange paa Færøerne (jvf. 
Muller loc.cit.; H. Winge, Vidensk. Meddel. 1897, p. 310). 
74. Falco gyrfalco {s. lat). 
,.,Falkttr, fdlkiir. Den ses ofte om Efteraaret og Vinteren. I 
1889 slog en ned imellem Husene paa en tam Due, men maatte 
opgive Byttet, da der var Mennesker til Stede; kort efter blev den 
skudt. En Vinter havde en Jagtfalk Tilhold i længere Tid paa 
den nordligste Del af Øen, hvorhen man flere Gange saa den slæbe 
Larus tridactylus. — De hvide Jagtfalke ere sjeldne at se her.“ 
Zoologisk Museum ejer en F. gyr falco f. typica, sendt fra Fær¬ 
øerne af Gehejmekonferensraad Tillisch. F. gyrfalco i. candicans 
har Petersen nylig skudt paa Nolsø (jvf. nedenfor). At ogsaa 
Artens tredje Form, F. gyrfalco f.islandica, kan træffes paa Fær¬ 
øerne, er vel udenfor al Tvivl, men jeg har endnu intet Exemplar 
set derfra^). 
9 ad. (f. candicans). Nolsø. 6 Febr. 1898. Vinge 411. Hale 251. Tars 63 Mm. 
75. Fernis apivorus. 
„En Hvepsevaage, gammel Han, har jeg skudt her i Juni 
1884. 
Arten er ny for Færøerne. 
76. Circus cyanens. 
„En Hun, skudt paa Sydenden af Nolsø, blev given mig til 
Udstopning i Slutningen af Oktober 1895. Den var ganske frisk, 
da jeg modtog den, og kan kun have ligget i meget faa Dage. I 
dens Mave fandt jeg to Snespurve.^ 
Graba, Holm og Muller bruge Navnet »Falco islandicus», men 
øjensynlig kun som kollektiv Betegnelse for Jagtfalken. Fe il den 
henholder sig for denne Fugls Vedkommende ganske til Muller og 
antyder blot, at «F. candicans, Gmelin, will, I have no doubt, also 
be found as a winter visiter.« 
