357 
og deraf sluttet, at deu Svale, der kan forekomme paa Færøerne, 
er samme Art. G-raba, der baade hørte Tale om Svaler og selv 
saa en enkelt, indlader sig ikke paa Artspørgsmaalet, men kalder 
simpelt hen Fuglen for „Schwalbe“ og anser den for „eine fiir 
FårO hochst seltene Erscheinung“, der „sich hochstens alle 10 Jahre 
bier sehen lasst“. Atter hos Holm og hos Muller træffes Nav¬ 
net Hiriindo urhica. Den førstes Vidnesbyrd har dog kun ringe 
Vægt, eftersom han aabenbart ikke selv har set Svalen paa Fær¬ 
øerne , men anfører den i Tillid til Landt og med Henvisning til 
Graba. Og hvad Muller angaar, har han i en Meddelelse til 
J. C o 11 in (jvf. „Skandinaviens Fugle“, 2den Udg., 1875, p. 191 
Anm.) indrømmet at have begaaet en Navneforvexling, „idet By¬ 
svalen ikke kjendes fra Færøerne“. Efter disse Ord skulde det 
synes, at alt, hvad der hidtil havde gaaet under Navnet Hirundo 
urhica paa Færøerne, i Virkeligheden var Hirundo rustica, og 
P^eilden, der til sin Afhandling har benyttet Miiller’s trykte og 
utrykte Optegnelser, forbigaar da ogsaa ganske førstnævnte Art og 
omtaler kun Landsvalen, som han ydermere selv har haft Lejlighed 
til at se et Par Gange (Suderø, Østerø). Efter Fremkomsten af 
Feilden’s Afhandling skal imidlertid Hirundo urhica, gentagne Gange 
være sikkert iagttagen paa P^ærøerne (jvf. H. Sa under s. Manual 
of British Birds, London 1889, p. 157). — Hvis der kan ud¬ 
drages noget Kesultat af alle disse, til Dels ret forvirrende An¬ 
givelser, maatte det vel være følgende: hvad der ses af Svaler paa 
P’ærøerne, er som oftest Hirundo rustica, dog er H. urhica ikke 
aldeles ukendt. 
94. Alauda arvensis. 
„Ler-kur. Sanglærken ses ofte PMr- og Efteraar, men yngler 
ikke her.“ 
I Træktiden kommer den vistnok hvert Aar til P'ærøerne, og 
der er, skønt Reden kun er funden et Par Gange, nogen Sandsyn¬ 
lighed for, at den yngler faatallig paa de sydlige Øer (Suderø, 
Sandø). 
De tre fra Nolsø sendte Fugle tilhøre den „mørke, nordlige 
