387 
— Den almindelige Gærdesmiitte, Tr. parvuliis i Ordets videste 
Betydning, er paa mange Punkter af sit Udbredningsomraade Stand¬ 
fugl, paa andre halvt Stand-, halvt Trækfugl. Den er en Art, der 
let lader sig præge af lokale Forhold, understøttede af hel eller 
delvis Isolation; et Vidnesbyrd er .Ørkenracen, et andet St. Kilda- 
racen, et tredje Shetlandsøernes Gærdesmutte, et fjerde Færøernes 
og Islands. I Artens betydelige Bøjelighed ligger en væsentlig 
Grund til, at sidstnævnte Eace er mindre let at afgrænse mod den 
typiske Form, end den færøske Stær mod St. viilgaris. Begge, 
Gærdesmutten og Stæren, ere gamle geografiske Racer, begge have 
faaet ejendommelig stærkt udviklede Fødder, og hos begge er 
Legemsstørrelsen i det hele forøget. Men medens Stæren staar 
forholdsvis skarpt i sit Særpræg overfor Artens typiske Form, er 
Afstanden mellem Tr. bor. og Tr. parv. paa flere Maader udjævnet: 
Nuanceforskellen i Farve udlignes paa det nærmeste ved begge 
Formers individuelle Afændringer; i Størrelse synes norske Individer 
at være et lille Trin højere end danske, og shetlandske Gærde¬ 
smutter danne i det mindste i flere Retninger en direkte Overgang 
til færøske. Skal Tr. hor. hævdes som geograflsk Race, kan det 
derfor kun være i Kraft af, at den er Extremet i Størrelse og 
Farvedybde; men dens x4.fgrænsning navnlig mod Standfuglen paa 
Shetlandsøerne vil være i høj Grad usikker. 
98. Sylvia curruca. 
„Den Gærdesanger, jeg sendte, er den eneste, der vides set 
her.“ 
Arten er ny for Færøerne. Paa Shetlandsøerne har Saxby 
set den tre Gange. 
9 . Nolsø. 30 Novbr. 1897. Vinge 64. Hale 59. Tars 19 Mm. 
99. Sylvia atricapilla. 
I 1895 modtog jeg fra Petersen en Han, skudt i Haven 
ved hans Bolig den 10de September s. A.; at dømme efter Hæt¬ 
tens Farve, er det en Fugl i første Efteraarsdragt. — I 1896 
skriver P. til mig: „Jeg har truffet to Munkefugle her i Aar. Den 
25* 
