401 
Efteraar indfinder sig ved Færøerne og midtvinters neppe staar til¬ 
bage i Antal for Svartbag og ^ølvmaage. Den Hvidvingede Maage 
hører derimod til de mere ubestemte Gæster; den har vist sig ved 
Øen af og til siden det foregaaende Aars November, langt sjeldnere 
end nogen af de andre Arter og altid kun enkeltvis. Næst efter 
disse fem Maager er Islommen (Colymhus glacialis} en af de oftest 
iagttagne Søfugle; den har som sædvanlig indfundet sig i Oktober 
og er tiltagen jævnt i Hyppighed til Januar, i hvilken Maaned 
Individernes Antal synes at naa Maximum; Flertallet er sikkert 
yngre Fugle. Fremdeles ses færøske Standfugle som Kormoran og 
Topskarv (Phalacrocorax carho, gracidiis), af og til Havsule (Sula 
bassana), der ligesom Tateraken kun forlader Landet en kort Tid 
af Aaret; desuden Havlit (Pagonessa glacialis), enkeltvis eller i 
Flokke, en og anden overvintrende Lomvi og Tordalk (Uria troile, 
Alca torda), tilfældig en Søkonge (Mergulus allej. Ejendommelige 
for dette Aars Januar vare „Vinterlunderne“ (Fratercida arctica); 
Lunderne have forladt Øen til sædvanlig Tid, i August, og kun en 
enkelt Efternøler (yngre Fugl) er set i Oktober; men i Januar 
indfinde de sig pludselig enkeltvis eller i Sraaaflokke ved Nolsø, 
formodentlig ogsaa ved de andre Øer, og ses almindelig indtil 
Maanedens Slutning; derefter høres intet om dem før Hoved¬ 
trækkets Ankomst i April. — Ved Nolsø Strand træffes Januars 
to eneste Vadefuglearter, Sortgraa Ryle og enkelte overvintrende 
Horsegøge (Tringa maritima, Gallinago scolopacina; Stor Regn¬ 
spove ses hverken denne eller den følgende Vinter). — Den egent¬ 
lige Landfuglefauna er overmande fattig; foruden Øens Standfugle 
December og 18de Februar; saa ubestemte ere den færøske Yngle¬ 
fugls Afrejseforhold neppe. Rimeligere er det, at de Tateraker, der 
ses ved Nolsø sent paa Efteraaret og om Vinteren, for det langt over¬ 
vejende Flertal ere nord- og nordvestfra ankomne Individer, og at 
Ynglefuglene for største Delen trække bort tidligere paa Efteraaret. 
(Fra Shetlandsøerne afrejser Tateraken en vis, nogenlunde kort Tid 
efter Yngletidens Ophør «with the exception of the comparative few 
which intend to stay the winter«, og Ankomsten finder Sted, noget 
vexlende efter Aarene, i Februar eller Marts; Sax by, loc. cit. pag. 830). 
Vidensk. Meddel, fra den natnrh. Foren. 1898. 26 
