79 
belvivler derfor meget, at det er Tilfældet med nogen, skjdndt 
det liar været angivet om adskillige {^Diadema y^Turcarxim^^, Ci- 
daris metularia og tribuloides^ Echinoneus cyclostomus, Echinome- 
tra lucunter^ Laganum Lesueurii og latissimum^ Heliocidaris vario- 
laris og fl. andre). Adskillige af de levende vestindiske Arter 
angives tillige som forekommende fossilt eller subfossilt i de 
yngste (pliocene eller postpliocene) Dannelser i Vestindien og 
Syd-Carolina, hvilket vil findes angivet i det fdlgende under de 
enkelte Arter tilligemed disses nærværende geographiske Udbred- 
ning; for saa vidt det kan have Interesse at vide, hvor langt de 
nuværende vestindiske Echinideslægter gaae tilbage i Jordens 
Udviklingshistorie, kan endnu den Bemærkning finde Plads, at 
de eneste vestindiske Slægter, som gaae længere tilbage end til 
den tertiære Tid, cre Cidaris og Cassidulus samt muligvis Diadema. 
1. Cidaris metularia (Lmk.). 
Echinus marinus mediæ magnitudinis, rotundus, elatus, aculeis 
longioribus, crassioribus, asperis, obtusis, subrubris dona- 
tus. SI oane p. 268. 
Cidarites metularia Lmk. hist. („St. Domingo^^); Duch. 
Cidaris tribuloides Ag. Des. C. R. (p. p.) „Cuba“ ; ? C. metularia 
Ag. Des. C. R. „Golfe du Mexique?^. 
Afbildninger; Sloane t. 214 f. 4—7; E. M. t. 136 f. 4—5.? 
C u vi er R. A. t. 12 f. 1 — 3.? 
Udbredning: Museets Exemplarer ere fra Florida, de danske 
Antiller, Bahia og Rio Janeiro. Af andre Forfattere 
anfores den fra Cuba og St. Do min g o. 
Den Usikkerhed, som der er over de fleste vestindiske 
Echiniders Artsbestemmelse, træder os strax imdde ved denne 
Art. Man kan omtrent ligegodt forsvare at kalde den C. tribu¬ 
loides og metularia.^ og hvis man forkastede begge Navne som 
usikkre og gav den et nyt, vilde man ogsaa være i sin gode 
Ret — men paa samme Maade kunde man forkaste næsten alle 
