133 
3. Encope Stokosii Ag. 
Encope Stohesii Ag. Mon. Sc.; Ag. Des. C. R. 
Ecfnnoghjcus Stokesii Gr. Cat. 
Afbildning: Ag. Mon. S c. t. VI a f. 1—8. 
Af denne Art, der er saa vel afbildet paa ovennævnte Sted, 
har Prof. Orsted paa sin Reise i Central-Amerika, fra Punt- 
a ren as, hjembragt en stdrre Suite af Exemplarer; efter disse at 
domme skulde det ikke synes, at Arten opnaaede nogen betyde¬ 
lig Stdrrelse ; det stdrste Exemplar er OS'"™ bredt og .55"*“ 
langt. Heller ikke vise de nogen synderlig Variation. De yngre 
ere næsten kredsrunde^ de stdrre mere lige afskaarne bagtil. 
Indsnittene i Skallen hos hine noget mere aabne, hos disse be¬ 
tydelig dybere og mere lukkede; dog er det meget sjeldent at 
et Indsnit lukkes aldeles, saa at det forvandles til et Hul. For¬ 
men er altid flad. Randen skarp, Breden altid lidt stdrre 
end Længden. „Lunula interambulacralis^^ er altid meget 
lille, ligger tæt ved Randen og naaer aldrig hen til en Linie, 
som tænkes at forbinde de bageste Sideindsnit, Anus ligger 
gjerne lidt nærmere ved Munden end ved Bagranden.•^) Den 
tdrrede Skals Farve er grdnagtig, dog kan den ogsaa undertiden 
være violet. Det mærkeligste ved Arten — som ikke omtales i 
Ag. Mon. Sc., skjdndt det er ganske rigtigt udtrykt paa Figuren, 
— er at Mund og Top altid ligge ikke saa lidt bagved 
Midten, et Forhold, som jo gjenfindes hos en anden Scutellin fra 
Amerikas Vestkyst {Dendraster excentricus)^ men rigtignok i en langt 
hdiere Grad end her.**) Af denne Excentricitet er igjen Fdlgen, 
") Hos E. emarginata ligger Anus ogsaa altid nærmere ved Munden end 
ved Bagranden, men naar »lunula interambulacralis« er lille, er dens Af¬ 
stand fra Bagranden stdrre end dens egen Længde. 
’*) I dette Forhold og i den af Agassiz omtalte Afvigelse i den indre 
Bygning fra de ægte Encoper kunde man sdge et Motiv til en generisk 
Sondring af denne Art; men jeg troer dog ikke, at dette vilde være 
ganske naturligt. 
9 
