134 
at de bageste Ambulakralblade ere de korteste, medens de hos 
E- emarginata ere de længste, hvilket Fortrin her tilfalder det 
forreste uparrede Ambulacrum. Selv hos de storste forelig¬ 
gende Exemplarer er der en storre Afstand mellem Ambulakralbla- 
dene og Indsnittene*) end hos udvoxne Exemplarer af E, emargi- 
nata^ men ligesom hos denne aftager denne Afstand med Al¬ 
deren. I dette Mellemrum findes gjerne nogle spredte Ambu- 
lakralporer. 
Foruden fra Pun tåre nas er denne Art kjendt fra Guya- 
quil (Ag. Mon. Sc., Gr. Cat.) og fra Galapagos (Ag. Mon. Sc.). 
Denne sidste Forekomst i Forbindelse med den store Variation, 
som vi have fundet hos den ostamerikanske Art, kunde give An¬ 
ledning lil det Sporgsmaalj om E, tetrapora Ag. Mon. Sc. (p. 146 
t. Xa f. 1—3), som ligeledes skulde være fra Galapagos, ' er en 
anden Art, eller om E. Stokesii ikke skulde være den yngre Form 
af denne? Dette er der dog neppe Grund til at antage. Afbildnin¬ 
gen af E. tetrapora viser ikke den for E. -S/oAesH betegnende Excen¬ 
tricitet, som det vilde være lidet rimeligt kun skulde findes hos 
den yngre Form, (hosden unge E. emarginata er noget saadant jo 
heller ikke Tilfældet), og intet af de foreliggende Exemplarer viser 
nogen positiv Tilnærmelse lil den Agassizske E. tetrapora. Snarere 
kunde det maaskee endnu trænge til Bekræftelse, om Lokaliteten 
for E. tetrapora er angivet rigtigt. 
4. Agassizia ovuluni Ltk. n. sp. 
Af den endnu kun lidet kjendte Slægt Val. har Prof. 
Orsted hjembragt 3 Exemplarer — hvoriblandt dog kun eet ube- 
’) De der liggende Ambulakralplader ere derfor heller ikke smalle og 
sainmentrængte, men temmelig brede, navnlig hos yngre Individer. 
Gr. Gal. gjbr dette til en Hovedcliarakteer for sin Slægt ZeocZi'a, til hvil¬ 
ken jeg derfor ikke ret kan fæste Lid. 
