136 
kornede Pektoralfelt derfor temmelig stort. Kornbeklædningen er 
flin og temmelig eensartet; de stdrste Smaaknuder findes paa 
Bugsiden og i Nærheden af den uparrede Fodgang. 
Udmaaling af 2 Exemplarer: 
Hoide .... 16'"'", IS'""'. 
Brede.21—, 15—♦ 
Længde .... 23—, 17^2—. 
Af levende Agassizier kjendes for Tiden to : A. scrobiculata V’’al. 
fra Peru (Vénus t 1 f. 2) og A. subrotunda Gr. Gat. (t. 3 f. 2) 
fra „Australia ?“, som begge have megen Lighed med den her be¬ 
skrevne Art. Imidlertid synes den geographiske Afstand at være 
Borgen for den sidstnævnte Arts Selvstændighed; dog er herved at 
bemærke, at Lokaliteten „Australia^ ikke er sikker, og da Giveren, 
Kapt. Bele her, jo netop har besogt Central-Amerikas Vestkyst, 
var det vel ikke umuligt, at A. subrotunda ogsaa var herfra, i 
hvilket Tilfælde den rimeligviis vil falde sammen med A. ovulum. 
Imidlertid synes Grays Afbildning at antyde et Udstyr med 
storre Vorter paa Skallens forreste Deel end A. ovulum kan 
opvise. — A. scrobiculata viser puklede Fremstaaenheder paa de 
ved Rygpolen nærmest liggende Dele af Interambulacralia, som 
fattes hos A. ovulum. — Af fossile Arter afbildes en pliocen 
(A. porifera) i Raven. Echin. og Holm. P. F., og i det først¬ 
nævnte Skrift endnu en miocen Art, A. rimulata^ hegge fra Syd- 
Carolina. 
Anm. Den i Gr. Gat. opstillede Kleinia luzonica afviger — 
efter Undersdgelsen af et Exemplar fraSumatra — fornemmelig 
fra Brissopsis-Slæ^len^ som den kommer nærmest, ved at det for¬ 
reste Par af de flade, korte og omtrent lige lange Ambulacra er 
boiet fdrst fortil og dernæst udad, hvorimod de to bageste lobe 
parallelt lige bagud og kun ere boiede udad til Siden med deres 
bageste Deel. Som Folge deraf ere de sidstnævnte Ambulacra 
endnu ufuldstændigere udviklede end hos Brissopsis ; i den 
indre Dobbeltrække tinder jeg kun 6 Par vel udviklede Porer, 
nemlig de 6 sidste, de øvrige ere rudimentære; i de forreste 
t 
