139 
2. Om Desors Underafdeling af S1 ægten •Echiniis Ag., 
med Bemærkninger om nogle herhen 
horende Arter. 
Efter at Slægten Echinus (Lin.) — saaledes som denne 
endnu træder os imdde i Lrack. hist. og Blv. Ours., svarende 
til hvad man nu vilde kalde Echinernes Familie — ved Grays, 
Desmoulins, Agassiz’s og Desors Arbeider var bleven 
indskrænket i sit Omraade ved Udsondringen af en heel 
Mængde Former, der frembbd saadanne Eiendommeligheder, 
at der derpaa kunde begrundes særegne Slægter, blev der dog 
tilbage under dette Navn et uforholdsmæssigt stort Antal Arter, 
som det ikke var lykkedes paa denne Maade at sondre generisk. 
De fordeeltes imidlertid af Ag. Des. C. R. i 6 Sektioner eller 
„types“, hvis Charakterer i Reglen toges af Porernes Antal i hver 
af de Rækker eller Buer, hvori de ere ordnede, af Mundhudens 
nogne eller skjællede Beskaffenhed o. s. v. Kun to af disse Sek¬ 
tioner tildeles der særegne Navne, nemlig den anden (Toxopneusles)^ 
som tidligere i Ag. Prodr. var opstillet som egen Slægt, og den 
fjerde (Psammechinus). Senere har Des. Syn. deels ophoiet disse 
Sektioner til Slægter, deels yderligere klovet dem. „Premier 
e^^ er bleven Slægterne Echinus Des. og Slomechinus Des. (fossil), 
„Deuxiéme Type“ Sphæriechinus Des. og Toxopneustes Ag., „Troj- 
siéme Type“ Loxechinus Des., „Quatriéme Type^^ Psammechinus 
Ag., „Sixieme Type^^ Hijpechinus Stir echinus (fossile); Arterne 
af „Cinquiéme Type“ henfdres af Duj. Hupé til Psammechinus. 
Jeg vil her see bort fra de fossile Slægter og blot beskjæftige 
mig med dem, der have levende Repræsentanter. Naar alle andre 
Slægter af Echinernes Familie fordeles i 2 Grupper eller Rækker 
(de polypore og de oligopore), eftersom de have kun 3 eller et 
hoiere Tal af Porepar i hver primær Ambulakralplade, saa byder 
Conscqvensen aabenbart ogsaa at sondre generisk paa den ene Side 
de Echini (Ag. Des. C. R.), som have Poreparrene ordnede 
3 og 3 i korte Skraarækker, paa den anden Side dem, som 
have 4 eller flere anbragte i en kortere eller længere, ofte 
