147 
T. drobachiensis (Miill.) 
5—6 Pore par, dannende 
Buer med en ikke meget stærk 
Krumning; hos store Exempla- 
rer er 6 Reglen med o nærmest 
ved begge Poler. 
Fa r V e n violet, bruunlig eller 
grdn; Piggene oftest gronlige, 
undertiden rddlige eller næsten 
T. lividus (Lmk.) 
Porernes Antal begynder 
foroven med 4, gaaer saa med 
nogen Vaklen over i 5 og af¬ 
tager igjen nærmest ved Mun¬ 
den til 4 eller 3.*) 
Farven smudsiggron, sjel- 
den violet, Piggene i Reglen vio¬ 
lette, undertiden mdrkegrdnne, 
hvide. bruunlige eller ganske lyse. 
Det er en Selvfølge, at den, der vil prove, hvorvidt de her 
anfdrte Forskjelligheder holde Stik, maa sammenligne nogenlunde 
ligestore Exemplarer og ikke være indskrænket til altfor faa, 
thi Oiet opfatter her, som ved andre Echinider, vanskelig det 
Charakteristiske paa en enkelt Repræsentant for hver Art. Jeg 
er overheviist om, at Toxopneusles lividus og drobachiensis ere 
ligesaavel adskilte som overhovedet to nærstaaende Echinus-Arter 
kunne være det. 
Skjdndt jeg allerede tidligere**) har bestemt den grøn¬ 
landske Soborre som E. drobachiensis^ fordi jeg ikke formaaede 
at skjelne den fra denne ved noget positivt Kjendcmærke, 
har jeg dog altid selv havt nogen Mistanke til Rigtigheden 
af denne Bestemmelse og dnsket at faae Leilighed til at prove 
den paa ny. Imidlertid er Resultatet af en fornyet Undersøgelse 
dog blevet væsentlig det gamle. Formen er hos den grøn¬ 
landske ofte hdiere (Forholdet mellem Hoiden og Tvermaalet 
varierer f. Ex. hos 3 Individer mellem 1, 8: 1 og 1, 6: 1), 
enten nærmende sig til det kuglerunde eller noget toppet; Skal- 
d rerne kunne være en Deel massivere, men ere forresten af den 
sædvanlige Form. Selv hos de sturste foreliggende grønlandske 
Exemplarer danne de sekundære A m b u 1 a k r a I k n u d e r ikke 
*) 6 synes at være en reen Undtagelse; man kan ogsaa træffe iidvoxne 
Exemplarer, hvor 4 er det gjennemgaaende Tal. 
”) Liitken Gr. Ech. p. 24. 
