170 
Uligheden unægtelig mindre. Ihvorvel dette kun til en vis Grad 
bor komme i Betragtning, eftersom Slægtscharaktererne jo bor 
tages af Dyrets endelige Form og ikke af dets tidligere forbi- 
gaaende Alderstilstande, saa vilde det dog maaskee neppe vinde 
Bifald at opstille Ravenellien som egen Slægt, hvis denne Form, 
der maa antages at foreligge i fuldfærdig Skikkelse, ganske 
svarede til hine yngre uudviklede Æ’nco/je-Former, saaledes som 
f. Ex. Axolotlen svarer til Salamanderlarven paa et vist Udvik¬ 
lingstrin. Men dette er heller ikke Tilfældet. Ligheden be- 
staaer væsentlig deri, at Indsnittene kun ere lidet dybe og meget 
aabne, og at de i deres Udvikling fdige den samme Lov som 
hos Encoperne. Det forreste uparrede Indsnit er nemlig en 
neppe mærkelig Indbugtning; de to forreste Sideindsnit ere endnu 
kun Indbugtninger, hvis Vinkel betydeligt overstiger en ret; de 
to bageste ere derimod stdrre og dybere, men Vinklen er endnu c. 
60° [paa Afbildningen 1. c. f. 3, som forestiller et dobbelt saa 
stort Individ som det stdrste foreliggende, er den dog allerede 
lidt mindre].' Ifolge den citerede Afbildning er dernæst Genital¬ 
porernes Antal 5 ligesom hos de ægte Encoper (i Modsætning til 
Melliterne). De vigtigste Forskj e High e d er ere folgende: Formen 
er mere aflang, betydeligt mere lang end bred (Længden synes 
iovrigt at tiltage i Forhold til Breden indtil en vis Alder); det er 
dernæst en meget tykskallet og hbirandet Form, hvorimod alle 
Encoper af samme Størrelse have en tynd Skal og skarpe Bande, 
selv om de i denne Henseende forandre sig med Alderen. Frem¬ 
deles er det Hul, der gjennembryder det bageste Interambulakralfelt 
(„lunula interambulacralis“), meget stort, ikke alene mange Gange 
stdrre end hos unge Encoper af samme Størrelse, men ogsaa for- 
holdsviis stdrre end hos fuldt udviklede Individer af de Varieteter 
af E.emarginata^ hvor det er stdrst; det er i Forhold til Skallen 
baade meget langt og meget bredt og omgivet med en ophdiet 
Valk, hvorved Dyrets Profil hos udvoxne Exemplarer bliver betydelig 
hdiere bagtil end fortil. Dette Hul varierer iovrigt noget i Hen¬ 
seende til Form og Stdrrelse, er snart mere aflangt, snart mere 
