174 
nærmere ved Munden; men det er ogsaa den Forgreningsmaade, 
hvorved Slægten Sculella charakteriseres i Modsætning til Echi- 
narachnius. Det er bekjendt, at hos Dendraster forlænger en Deel 
af Ambulakralfiire-Grenene sig om paa Rygsiden, og dertil synes 
der ogsaa at være Spor hos den foreliggende Form. Farven 
er mdrk violet; Tvermaalet 66 — 69™'”. 
Den vægtigste Indvending, der vil kunne gjdres mod at 
anbringe denne Art i iScw/c/Za-Slægten, er at Analaabningen her 
er „marginal" og ikke „inframarginal^^^); det skal indrbmmes, at 
Beliggenheden af denne Aabning ofte i Scutellernes Familie afgiver 
en god Slægtscharaktecr, og at den altid hos de egentlige Scuteller 
ligger paa Bugfladen, mere eller mindre langt fra Randen; men 
der er dog Arter, hvor den ligger tæt ved Randen (. E\. S. subro- 
tunda og striatula^ og paa den Figur af S, siibrotunda^ som De- 
sor har meddeelt i sin „Synopsis" (t. 28 f. 2), synes den at 
ligge saa aldeles i Randen, at selv om den maaskee vender lidt 
mere nedadtil end hos den foreliggende Art, vil det dog neppe 
være muligt derpåa at begrunde en Slægts-Forskjellighed. Imid¬ 
lertid har jeg ikke selv fundet Analaabningen saa marginal hos 
nogen Scutelia^ og da dertil kommer, at Scutellerne pleie at 
have en noget anden Form — mere brede end lange og bredere 
bagtil end fortil, med det bagre Interambulakralfelt noget frem¬ 
springende („subrostrés en arriére par suite de deux échancrures 
dans le bord, qui correspondent aux ambulacres posterieurs") — 
og at jeg endelig ikke hos nogen Scutella finder de spredte Porer, 
som her fortsætte Ambulakralbladene ud mod Randen, troer jeg, at 
der i disse Forhold i F’orbindelse med den Omstændighed, at 
Scutellerne ikke kjendes fra pliocene Dannelser, er tilstrækkelig 
Grund til at danne en ny Slægt for den foreliggende Form.* **) ’*) 
*) Desor Syn. p. 232 »periprocte inframarginal". I »Catal. Raisonné« 
hedder det derimod »anus tres petit marginal ou in tramarg inal«. 
**) Der har hersket en ganske mærkelig Uvished med Hensyn til det 
Sporgsmaal, hvor Slægterne Echinarachnius og AracJinoides havde 
