177 
af 4, hvilket Sars (Echin. p. 96) senere har berigtiget derhen, 
at der aldrig findes mere end 3. De ovennævnte Forfattere 
bemærke ogsaa meget rigtigt, at y^Brissus fragilis^^ vil blive 
at sondre generisk fra B. lyrifer^ og at den Art, hvormed den 
er nærmest beslægtet, er B. canaliferus — netop den middel- 
havske Art, som kan betragtes som Typ for Slægten Schi- 
»Iiidian Ocean« uden nogen nærmere Bestemmelse. Endelig lilfoier 
Michelin (1. c.), at E. RumijJdiy som »synes at komme fra det Rode 
Hav og Ostindien«, er i Almindelighed længere, Skallen tung; Randen 
tyk, Ambulakrene tlade, hvorimod E. ijarma er næsten krcdsrnnd og 
har en tyndere Skalrand, Uagtet saaledes de fleste Forfattere vide at 
skjelne mellem en E. RumpliU og en E. 'parma, var jeg dog meget 
tilboielig til at antage, at der i Virkeligheden kun kjendtes een Art iE, 
parma Lmck.), deels fordi de foreliggende Angivelser af Lokaliteten 
som ostindisk i Reglen enten vare ganske ubestemte eller beroede paa 
en heviislig Mistydning af Rumphs Figur, deels fordi jeg i den tem¬ 
melig store Suite af Exemplarer, som Museet besidder fra Newfound- 
land. Grand Manan, Nantucket og Rhode Island fandt alle 
Overgange mellem de af Forfatterne udhævede Forskjelligheder og 
navnlig Former, der ganske svarede til Forfatternes E. Bumpldi. 
Skallen er nemlig snart tyk og hvælvet, snart tlad, tynd og skarpkantet, 
snart lidt mere lang end bred, snart omvendt. Omridset rundt eller 
kantet, ofte lidt holget eller lappet, næsten som hos E.undulatus'SWQh., 
der derfor vistnok ogsaa kan inddrages. Beliggenheden af Anus varierer 
ogsaa noget, og hos ganske unge Exemplarer vender den tydeligt opad, 
undertiden endog mere end paa Agassiz’s Figur af E. llumphii; hos 
yngre Exemplarer ere Amhulakralhladene gjennemgaaende smallere 
og mindre aabne end hos ældre o. s. v. Jeg skulde næsten troe, at 
Des or (Syn.) var kommet til det samme Resultat, at Slægten kun havde 
hjemme ved Nordamerikas Ostkyst, eftersom han skriver: »les espéces 
connues appartiennent au continent américain«. Jeg vilde have anseet 
denne Beviisforelse for, at der kun kjendes een Echinaraclmius-kvi, og 
at denne kun har hjemme ved det nordostlige Amerika, for saa fuld¬ 
stændig som det var muligt at skalfe den, hvis ikke Michelin 
senere (1. c.) foruden sin E. undulatus , hvis Hjem er ubekjendt, 
havde afbildet og beskrevet to asiatiske Arter, E. aaiaticus fra 
Kamschatka og E. aiistralis fra Nyholland; ere disse Former virkelig 
fra de angivne Steder, hvorom der jo ikke er Grund til at nære 
nogen Tvivl, kan det heller ikke betvivles, at de ville vise sig for- 
skjellige fra den amerikanske Art, men jeg tilstaaer, at jeg ikke af 
Figurerne kan udfinde noget Artsmærke. (Hos E. asiaticus antyde Fi¬ 
gurerne 5 Genitalporer, hos E. undulatus Hovedfiguren 5, Analysen 
4, men dette heroer vel paa en Unbiagtighed fra Tegnerens Side). 
Men dersom del nu saaledes er godtgjort, at der virkelig forekommer 
