190 
Skjondt man vistnok endnu kan opretholde Inddelingen 
i Echinida regularia s, endocyclica og E. irregularia s, eæocyciica^ 
— thi virkelige Overgangsformer mellem disse to Suhordines 
kjendes ikke, efterat J. H aime s Mf/nm har viist sig at beroe paa 
en Misforstaaelse og kun at være en Acrosalenia"") — synes der 
altsaa dog at være saa betydelige Tilnærmelser fra begge Sider, 
at det kan være uvist, hvor megen Vægt man skal lægge paa 
denne Forskjellighed. lalfald bor man ikke, naar man vil 
have et sandt Indtryk af Echinidernes jordhistoriske Udvikling, 
blive staaende ved denne Inddeling og blot sporge: hvorledes har 
hver af disse to Grupper forholdt sig i Tidernes Lob? Spdrgs- 
maalet maa ogsaa gjælde de mindre Underafdelinger af begge 
Subordines, i hvilken Henseende man derfor maa soge at bringe 
Systemet til den stdrst mulige Klarhed og Rigtighed; jo mindre 
man kan stole paa, at den primære Inddeling har nogen stor 
Betydning, desto mere Vægt maa man lægge paa den sekun¬ 
dære, Familierne, til hvilke man maaskee kan blive nddt til 
at holde sig alene. 
De regulære Echinider begyndte allerede i de ældre palæ- 
olithiske Dannelser med en hdist mærkelig Gruppe, de tavlede 
(tessellate) Echinider (Eerischoéchiuidæ), som vel i flere vigtige Træk 
sluttede sig nærmest til de nuværende regulære Echinider og be¬ 
sad disses hele Regelmæssighed, centrale Mund og Anus, lig¬ 
nende Kjæbedele o. s. v., men paa den anden Side afvege i den 
Grad fra alle andre Echinider, saavel regulære som irregulære, 
derved, at Interambulacralfelterne ikke dannedes af to, men af 
flere (3, 5 eller 7) Tavlerækker, at de synes at maatte kunne gjore 
Fordring paa alene for sig at udgjdre en Subordo af Echiniderne, 
en Ændring af Systemet, som ogsaa tildeels antydes af De s or 
(p. 153). Man gaaer herved Middelveien mellem medMc. Coy at op- 
fdre dem som en egen Hovedafdeling i Modsætning til alle andre 
Echinider, og med Desor at sætte dem blot som en Familie 
eller Tribus under de regulære Echinider. Saaledes som vore 
) Geol. Surv. D. IV t. 3. 
