231 
finder jeg dog ved nu i Hjertet af Vinteren at holde Musæets 
levende Steppehons sammen med de udstoppede, i Begyndelsen 
af Juni skudte Exemplarer. Allerede Rygsidens lyse Grundfarve 
falder om V^interen noget mere i det Rodliggraa og er derimod 
mere graaguul i Sommerdragten; og hvis man endog vilde ind¬ 
vende herimod, at denne Forskjel, som ganske vist ikke er meget 
kjendelig, undtagen man holder de to Dragter ved Siden af hin¬ 
anden, kunde skyldes en Forandring i Fjedrenes Farve hos de ud¬ 
stoppede Exemplarer efter Ddden, bliver der endnu en anden til¬ 
bage, som ikke kan være fremkommen paa en slig Maade, idet 
nemlig den gule Farve udbreder sig længere ned paa Struben 
og ned bag Oiet i Sommerdragten end i Vinterdragten, i hvilken 
sidste Farven desuden hos Hannen har et stærkt bruunrodt Anstrog, 
hos Hunnen derimod er kjendeligt blegere end Tilfældet er om 
Sommeren. Det forekommer mig derfor at være lidt for 
meget sagt, naar det i Dr. Altums sidste Artikel hedder: „Das 
Sommer- und Winterkleid der S?jrrhaptes^ von der Frische des 
Colorits abgesehen, sind durchaus idenlisch^.*) Næbet er paa 
den levende Fugl meget lyst blygraaf, noget mdrkere lige ude i 
Spidsen; den idvrigt saa mesterlige Afbildning af Fuglen i andet 
Rind af det engelske Tidsskrift „the Ibis“ (f. 1860, pi. IV) frem¬ 
stiller Næbet meget for mdrkt, næsten sort, og er i den Hen¬ 
seende ikke ganske correct; Oielaagene ere lyst graablaae og 
danne saaledes en Ring af denne Farve omkring det kulsorte 
6 ie, i hvilket jeg ikke formaaer at skjelne mellem Iris og Pu- 
pille; Fodsaalen har en hvidagtig guul Farve. 
Under' Gangen holde Steppehbnsene Tarserne meget skraat 
og synes derfor endnu langt mere lavbenede, end de ifolge Ld- 
bets Længde egentlig behovede at være; de trippe temmelig 
raskt afsted og gjdre aldrig Forsdg paa at skrabe i Sandet, som 
i rigelig Mængde er udbredt over Bunden af deres Buur. Sæd¬ 
vanligt holde de deres Fjær temmelig Idst pluskede og Hovedet 
’) 1. c. S. 324. 
15 " 
