232 
indlrukkel; Vingerne bære de som oftest hængende nedenfor 
Halen, der holdes vandret, men som de undertiden, saavel under 
Gangen som i Hvile, lofte i Veiret og udbrede vifteformigt; af 
og til holde de imidlertid ogsaa Vingerne ovenover Halen, men 
selv da i Reglen ikke sammenlagte over hinanden, men adskilte. 
Naar de flyve op, skeer det med en stærk klapprende Lyd. 
Begge Kjon have en sagte halvt klukkende halvt pibende Stemme, 
som de jævnligt lade hore, og mere end denne ene Lyd har jeg 
ikke hort dem give fra sig.*) 
Steppehonens Beenhygning har allerede et Par Gange været 
Gjensland for Undersøgelser. Hr. W. Kitchen Parker har alle¬ 
rede i 1862 havt en i „the Gardens of the Zoological Society^^ 
dod Syrrhaftes til sin Raadighed og i en Afhandling, som hidtil 
vel kun foreligger i et just ikke synderligt oplysende Udtog*^), 
men som vistnok snart vil udkomme fuldstændig, behandlet dens 
Osteologie i Forbindelse med Sandhdnsenes samt et Par andre 
Fugleslægters; fremdeles har Dr. Altum skeletteret etParStykker af de 
Steppehdns, han fik under sine Besdg paa Oen Borkum, og givet en 
nogenlunde udforlig Skildring af Beenbygningen i de tvende, allerede 
’) De forskjellige tydske Jagtliebhahere og Oniithologer, som iaar have 
offenlliggjort Iagttagelser om Steppehonsenes Levemaade, gjengive paa 
meget forskjellig Maade Lyden af disse Fugles Stemme. Efter een skal 
Syrrhaptes, naar den flyver op, forst udstode et »Kokerick-Kokerick« 
og dernæst under Flugten lade hore sin sædvanlige Lokketone »Quick, 
Quick, Quick«: efter en anden skal Lokketonen være sammensat af et 
dybt »Geliick, Geliick« og et hoit »Ktirr, Kiirr«; en tredie lader Fuglen 
under Opflyvningen udstode et Imitklingende »tick-tick«, som dernæst 
gjentages under Flugten i stedse længere Mellemrum; en fjerde mener, 
at dens Stemme lyder «Guck, Guck«. Jeg skal Jkke selv foroge denne 
Samling af Efterligninger med noget nyt Forsog; den er for mig kun 
et yderligere Beviis paa, hvor vanskeligt det som oftest er at opfatte 
og med bestemte Stavelser at g-jengive Fuglestemmer; slige Efterlignin¬ 
ger vække sjeldent den rette Forstaaelse, uden maaskee hos dem, der 
allerede af egen Erfaring have lært den paagjældende Fugls Stemme 
at kjende. 
Proceed. of the Scient. Meetings of the Zool. Soc. of London for 1862, 
Side 253—260. 
