26 
det gamle Hydrothek, blive de fornyede Individer i denne Familie 
altid mindre end deres Forgjænger. Man er saaledes ikke i Stand 
til at afgjøre, hvor mange Individer der have fulgt efter hinanden 
i samme Bæger. Sammenligner man nu et ganske ungt. nydannet 
Hydranth fra Enden af en Gren (Fig. 31—32) med et meget lille 
Hydranth fra den ældste Del af Kolonien (Fig. 29—30), vil man 
finde, at Størrelseforskjellen mellem de to Hydranther vil staa i 
omvendt Forhold til Hydrothekvæggens Tykkelse, idet det lille 
Hydranth vil have den tykkeste Hydrothekvæg. Det er dog kun i 
den nederste Halvdel eller de nederste to Tredjedele, at Hydrothek- 
væggen er fortykket, idet de senere Knopper aldrig ville komme i 
Berøring med den øverste Kand af Bægeret (Fig. 28) og kun ville 
afsætte deres Perisarklag i Bægerets nederste Halvdel. Muligvis 
optræder Fornyelsen nu paa en lignende Maade hos Ophiodes og 
Diplocycdhus. 
I den nærstaaende Familie Åglaophemidæ finder Individernes 
Fornyelse Sted paa en lignende Maade som hos Plumulariidæ. 
Heller ikke her findes flere Mundingsrande, og de senere Individer 
blive mindre end deres Forgjænger. 
De i dette Arbeide fremsatte Kjendsgjerninger forekomme mig 
nu at berettige til den Antagelse, at en Fornyelse af Ernæ- 
r i n g s i n d i V i d e r n e forekommer hos alle H y d r o i d e r, og 
at den her spiller ganske den samme Rolle i Koloniens Liv sOm 
hos Polyzoerne. I denne Klasse er Fornyelsen imidlertid mindre 
fuldstændig end hos Hydroiderne, idet den, saavidt vides, i Almin¬ 
delighed kun vedrører den Del af Enkeltindividet, som man har 
betegnet som Polypidet, det vil sige Tarmkanalen og Tentakel- 
apparatet med deres Muskler. Hos saadanne stilkede Former som 
Mimosella, Triticella, Hippuraria og Pedicellina er Forholdet der¬ 
imod ganske det samme som hos visse Arter af Campanularia og 
Olelia, idet Zoøciet falder af og reproduceres fra Stilkens Ende. 
Ogsaa hos den ikke stilkede Valkeria finder Fornyelsen Sted paa 
denne Maade. 
