40 
b. H u n 11 e r. 
Den mindst fremskredne Udvikling fandtes hos en Larve af 
36 Mm. Længde. Fornyren er stor og vel udviklet, men forreste 
Tragt er lukket; Afkapslingen naar til Mundingen af den bageste 
Tragt, som er aaben og i fuld Funktion; Fornyregangen bestaar 
ganske uforandret. 
Under den allerforreste Del af Fornyren, i den Region, hvor 
denne er indesluttet i omfangsrige Vævmasser, iagttages paa Krop¬ 
væggen en smal Stribe af forhøjet Peritonealepithel, hvilken Stribe 
fortsætter sig bagtil, rykkende mere og mere medialt hen under 
Fornyren paa den Vævbro, der afspærrer fra Bughulen (Fig. 26); 
efterhaanden hæves den frem paa et Fremspring af det indenfor 
liggende Væv, og ved Broens Ophør gaar den bag over i Mun¬ 
dingen af den Miillerske Gang. Denne kan som et Rør følges en 
kort Strækning lateralt for Nyregangen, saa bliver den strængformig 
og hører op ganske som hos den som Nr. 2 omtalte unge Han, og 
fortsættes som hos denne af en Mullersk Liste. 
Den beskrevne Epithelstribe paa Kropvæggen foran den egent¬ 
lige Munding af den Miillerske Gang synes at være særlig udviklet 
hos Hunnerne, hvad der vel staar i Forbindelse med den Omstæn¬ 
dighed , at Gangen senere skal fungere som Æggeleder; men den 
gjenfindes forøvrigt, om end mindre tydelig, hos mandlige Larver, 
hvor Afkapslingen naar til bageste Tragt. 
Hos en særdeles kraftig og svær Larve paa 39 Mm. Længde 
med stærk Pigmentering men med larval Hud og uden Øjelaag, 
med tynde Lemmer, store Gjæller o. s. v. er Fornyren endnu stor 
og dens Vindinger fuldt udviklede, ligesom de fortsætte sig i den 
fuldt ud bestaaende Nyregaug; men begge Tragtene ere obli- 
tererede; Afkapslingen naar til Egnen, hvor bageste Tragt lige har 
lukket sig, og noget bagved dette Sted gaar Epithelstriben over i 
Mundingen af den Miillerske Gang (der her ligger lateralt for 
Nyregangen); denne er en kort Strækning rørformig, bliver saa 
strængformig og temmelig tynd, udvider sig derpaa atter og faar 
Lumen; endelig taber den sig paa venstre Side ved Begyndelsen af 
