schlecht sich schon selir deiitlich dilferenzirt hat (det stemmer med 
mine Iagttagelser); bei beiden Geschlechtern findet die erste Anlage 
in dhnlicher AVeise statt, und zwar durch Abspaltung von dem 
Segmentalgang, dessen restirender Theil dann AVolff’scher Gang 
wird; seine weitere Entwickelung verlauft beim Weibclien in etwas 
anderer AVeise als beim Mannehen. Beim AVeibehen namlich bleibt 
der Miiller’sche Gang, in seiner ganzen Ausdehnuiig sich anlegend, 
als ein am lateralen Kande des Segmentalganges durch Ausbueh- 
tung sich bildende und darauf sich'abschntirende Kanal, wie Fig. 15, 
16, 17 verdeutlichen mogen.Auf mehreren Schnitten finde 
ich 3Iuller’schen und AVolff’schen Gang mit einander in offener Yer- 
bindung, nach hinteu zu verschwiudet erstgenaunter dann allmah- 
lich vollkommen.“ „Beim Mannehen dagegen gliedert sich der 
Miiller’sche Gang schon sehr friihzeitig vollstandig von dem Seg¬ 
mentalgang — von jetzt an WolfFseher Gang — ab, um als ein mit 
blinder Spitze endigender, selbstandiger Kanal neben dem AVolff’schen 
Gang distahvarts weiter zu wachsen, wie Fig. 18, 19, 20 verdeut¬ 
lichen mogen.“ Hvad han for begge Kjøn siger om den asymme¬ 
triske Væxt paa de to Sider af Kroppen, er rigtigt, og ligeledes 
Angivelsen om Gangens videre Væxt hos Hannen; her ere vi kun 
uenige om Spaltningen; hvorfor har H. ikke givet nogen Figur af 
en Han i et Stadium, hvor man kunde se dens begyndende „Abglie- 
derung“ fra Segmentalgangen, men netop kun ladet os se Gangens 
selvstændige Væxt? Fordi han ikke har kunnet gjøre andet. Men 
nu for Hunnernes Vedkommende; her synes baade Text og Figurer 
at være saa klare som ønskeligt; og dog kan jeg ikke gaa ind paa 
Kigtigheden deraf, dertil ere mine egne modstridende Iagttagelser 
for mange og for sikre; en lille Forandring af en af mine Figurer 
22, 24 eller 32—33 vilde give Hoffm.’s Fig. 16, en lille Unøj¬ 
agtighed i Iagttagelsen eller utydelige Præparater i Forbindelse 
med en indgroet Tillid til forudfattede, theoretiske Anskuelser vilde 
let kunne tilsløre det rigtige Forhold — og ikke uvæsentlige 
Unojagtigheder hos denne Forfatter mener jeg allerede at have 
paavist, og Opgjøret er ikke færdigt endnu. 
