128 
(1891.) 
Og er meget tam; dens Farve er for Tiden som hos den gamle 
Hun; den er noget mindre end de gamle, men er maaske endnu 
ikke helt udvoxen. 
„En Unge udruget den 18de August kvaltes under Hønen. 
„Juni 15de 1 Æg; hugget istykker af Hønen. 
17de 1 Æg; Øde Juli en Unge, der strax døde. 
27de ] 
I 3 Æg; lagte under Hønen 1ste Juli; 24de Juli 
30te I ^ 
„Juli 8de I 2 Æg; lagte under Hønen 13de Juli; 6te August 
10de I 2 Unger. 
20de 1 Æg; hugget istykker af Hønen. 
22de 1 Æg; udruget 18de August“. 
Der skyldes Grosserer Christensen Tak ikke alene for 
denne Meddelelse, men ogsaa for den Forekommenhed, hvormed han 
har givet Lejlighed til at afbilde den levende Steppehøne-Kylling, 
og Zoologisk Museum har ham desuden at takke for en af de 
døde Kyllinger med de tilhørende Æggeskaller. 
De nylig udklækkede Kyllinger (Tavle IV, fig. 1) stemme ret 
godt overens med A. Newton’s Beskrivelse og Billede af den 
Kylling, der i 1889 blev funden i Skotland, den eneste, der hidtil 
er nærmere undersøgt (The Ibis, ser. VI, vol. II, 1890; pp. 207—14, 
pi. VII); dog er Farvetegningen, især paa Hovedet, mere regel¬ 
mæssig end paa Newton’s Billede, noget mere mindende om 
Bartlett’s Billede af Ungen af Pterocles alchata (Proceed. Zool. 
Soc. London, 1866; pi. IX); der findes saaledes en meget tydelig 
lys Stribe over Øjet og en anden gaaende fra Mundvigen langs 
Kinden tilbage over Øret. Selve Dunene ere i alt væsenligt byggede 
som hos Charadriider, Scolopacider, Larider og lignende. 
