130 
( 1891 .) 
først brød frem. De yderste Haandsvingfjer vare ikke omtrent 
ensfarvede som hos de gamle, men Spidsen og Inderfaueii vare 
marmorerede med mørke Tegninger. Halefjerene vare betydelig 
mindre og spinklere end hos de gamle og væsenlig mørke med en 
lys Bræmme, med temmelig faa og smaa lyse Pletter ved Kanden 
som Udvidelser af den Ivse Bræmme, men ikke næsten tvær- 
baandede af lyst og mørkt. (El li ot: A study of the PterocUdæ^ 
Proceed. Zool. Soc. London, 1878, p. 262—63, beskriver Haand- 
svingfjerene hos en iing Steppehøne omtrent som hos de gamle; 
Halefjerene derimod beskrives paa noget lignende Maade som her.) 
— Stemmen var bleven dybere. 
2den Februar 1892, da den var næsten sex Maaneder gammel, 
blev den sammenholdt med en Række Skind af voxne Steppehøns, 
og der opdagedes ved den Lejlighed et Par Forskjelligheder, der 
vist før havde været oversete. Det mørke Baand, der hos de voxne 
løber langs hele Yderranden af Armsvingfjerene, naaede ikke ud 
til Spidsen. De tre forreste Haanddækfjer vare ikke som ellers 
gullige med en enkelt sort Stribe langs Midten; men i Spidsen 
vare de tegnede med sorte uregelmæssige Tværbaaud. Nogle af 
Ungens marmorerede Haandsvingfjer og spinkle Halefjer vare nu 
fældede og erstattede af Fjer, der vare ganske som hos de voxne. 
Tavle IV. 
Unger af Syrrhaptes x>aradoxus. Naturlig Størrelse. 
1. Nylig udklækket. Ted Udarbejdelsen af Tegningen har været be¬ 
nyttet to udstoppede Unger og flere i Spiritus. Den lyse Stribe langs 
Midten af Issen og langs Ryggens Midte er ikke synlig paa Billedet. 
2. 13 Dage gammel. Tegningen er udfort efter den levende KyUing. 
Den mørke Plet paa Bugen skyldes ikke alene Skyggen, men ogsaa 
Farven paa de frembrydende mørke Bugfjer. 
3. En frembrydende Fjer, med Dunpenselen i Spidsen, fra Ryggen af 
den 13 Dage gamle Kylling. 
