134 
som den her anvendte opløstes 17,17 pCt. af en forud afvej et 
Mængde Kvartspulver ^). Metoden giver altsaa ikke nøjagtig Oplys¬ 
ning om Kvartsmængden, men kun en Minimumsværdi for den. 
Dette er imidlertid i det foreliggende Tilfælde ogsaa tilstrækkeligt. 
De to Prøver, hver paa omtrent et halvt Gram, behandledes efter 
Glødning i 24 Timer ved svag Varme med Fluskiselsyre og noget 
Saltsyre; det uopløste frafiltreredes og vejedes. Det beløb sig til 
henholdsvis 28,42 og 27,13 pCt. af det glødede Støv. Forskellen i 
Kesultaterne maa antages at hidrøre fra, at Kvartsen er bleven 
angreben i ulige Grad under de to Behandlinger. Den sidste Por¬ 
tion afdampedes derpaa med Flussyre, hvorved den efterlod en ube¬ 
tydelig Eest, svarende til 0,90 pCt. af den anvendte Mængde giødet 
Støv. I denne Prøve fandtes saaledes en Minirnums-Kvarts- 
mængde af 26,2 pCt. Den af den første Portion isolerede Kvarts 
undersøgtes mikroskopisk, hvor den viste sig som næsten ren Kvarts, 
blandet med faa Smaastumper og Krystaller af andre Mineraler, 
som det paa Grund af deres ringe Dimensioner ikke lykkedes at 
bestemme. En enkelt Krystal kunde dog med temmelig Sikkerhed 
bestemmes som Turmalin. 
Den foretagne mineralogiske Undersøgelse tillader til en vis 
Grad at besvare Spørgsmaalet om Støvets Oprindelse. Vi kende 
tre væsenlig forskellige Kilder, hvorfra det Støv, som kan findes i 
Atmosfæren, stammer. 
Det kan for det første hidrøre fra Jordens Dyb, idet det 
er ført op i Luften gennem Vulkanerne. Det „vulkanske Støv“ 
adskiller sig fra den vulkanske „Aske“ kun ved ringere Kornstør¬ 
relse; Materialet til begge stammer fra de ildflydende Lavamasser 
i Dybet; naar Trykket paa disse formindskes, afgive de en Del 
absorberet Vanddamp, og Dampen river med sig en Del flydende 
Lava, som findeles ved den voldsomme Dampudvikliug. De 
fine Lavastænk størkne næsten øjeblikkelig i Luften til glas- 
agtige Smaapartikler. Derfor bestaar det vulkanske Støv oftest af 
L Neiies Jahrbuch fur Mineralogie etc. Beil. Bd, 7 (1890) Side 174. 
