243 
mistede aldrig en Due ved Falkens Forfølgelse, dog vare de i høj 
Grad forskrækkede, naar de vare bievne jagede. En Gang hændte 
det mig selv, og en Gang en af mine Kammerater, at en Falk 
slog ned efter en Eype, som lige var skudt, og en Gang lokkede 
jeg en Falk paa Skudvidde ved at kaste en R^^pe op i Luften. 
Den synes altsaa ikke at forsmaa døde Fugle og langtfra udeluk¬ 
kende at fange sit Bytte flyvende. 
Hvad Dragten angaar, saas de i alle Nuancer fra hvide med 
en Del brunlige Pletter til helt brune. Ved Sammenstilling af en 
Række Skind, af hvilke jeg præparerede c. 12, saa man alle Over¬ 
gange, saa at der var nogle, som det var umuligt at henføre 
under Betegnelsen hvid eller graa, men maatte siges at staa 
midt imellem begge; det samme gjaldt ogsaa de levende Fugle. 
To Skind, der vare fuldstændig ens, fandtes ikke. Størrelsen af 
Fuglene varierede ret betydeligt, men snart vare de graa størst, 
snart de hvide. 
Ialt saas 15 Gange en graa, 8 Gange en hvid Falk, 3 Gauge 
en af ubestemt Farve. I de strænge Vintermaaneder saas vel nok 
de hvide i langt overvejende Antal, men paa den anden Side blev 
i September bragt mig flere skudte hvide end graa. Enkelte 
Gauge saas en hvid og en graa sammen. 
Falco peregrinus Tunst. 
Vandrefalk. 
4. September 1890 fløj 2 sammen paa den nordlige Side af 
Fjorden omtrent en Mil fra Ivigtut; 5. Oktober forfulgte en ivrigt 
mine Duer. Den lagde herved en utrolig Hurtighed for Dagen, 
var langt hurtigere i Flugt og Vendinger end Jagtfalken. Ellers 
har jeg aldrig set den og K. ikke heller. 
Nyctea nivea Thunb. 
Sneugle. 
I Løbet af Vinteren blev det nogle Gange fortalt mig af 
Arbejderne, at den var set paa Fjeldene omkring Ivigtut. Selv 
15 -" 
