18 
tidige Granskere i denne Eetning ville kunne afgive et nyttigt 
Grundlag for yderligere Forskninger, saavel i naturhistorisk som i 
oeconomisk Henseende. 
Samtidig med disse Oplysninger om Grindefangsten har jeg 
samlet Data, vedkommende Forekomsten af Døglingen {Hyperoodon 
rostratus) ved Færøerne. Da denne Delphin, der forøvrigt er 
meget sjeldnere og langtfra saa talrig som Grindehvalen, dog i 
sin Forekomst holder nogenlunde Skridt med denne, og begge nære 
sig af ensartet Føde, har jeg troet, at Optegnelser, den vedkom¬ 
mende, kunde give et ikke uvigtigt Bidrag til Oplysning om begge 
disse Delphiners Forekomst ved Færøerne. 
Grindehvalen {Delphinus cjlohiceps) har udentvivl været kjendt 
og fanget i Norden, langt op i Oldtiden. 
Den ældste Oplysning om Grindehvalens Forekomst paa Fær¬ 
øerne findes i et Jordebogs-Eegnskab for Aaret 1584, saalydende: 
„Sanckte Hanns Dag vdi Sommer vdi enn gruellig Kuld och 
fogsne som sckeede paa Ferrø da war aff gudtz forsjun och 
wnderbarlig Hændelse wdi Land kommidt paa lille Dimenn iiij 
smaa Huallfiscke som kaldis Nyinnger. Prouistinn Simen Joenson 
paa Suderø annammede Kong, Matts: part aff For“® iiij Huall- 
fisck som bleff wurderidt for Gylden.XO.“ 
Ifølge Lucas Debes, i hans „Færoe & Færoe Eeserata“, 
Kjøbenhavn 1673, omtales den af Peder Clausen i dennes Norske 
Beskrivelse. 
Navnet mener Lucas Debes at hidrøre fra, at Grindehvaler 
løbe jevnsides med hinanden i store Flokke, og at alt Tralværk, 
som er gjort af Træ eller Jern, efter Peder Glansens For¬ 
klaring kaldes paa gammelt Norsk: Grind. 
Efter Chr. 5tes Norske Lov, 3. B., 12. Gap., 18. V., 6—14—18 
og 6—19—8 kaldes en Laage, som hænges for Led paa et Gjerde, 
en Grinde. — En ligesaa rimelig Oprindelse til Navnet kunde 
derfor maaskee søges i, at Hvalflokken, naar den drives paa Havet 
1 
